434 Slägtet Labrus. 



från stje)'tfenans bas, som är betydligt kortare än nosens längd 

 från ögonen, har 16 till 17 taggstrålar och 12 till 13 mjuke 

 strålar, af hvilka den bakerste är dubbel. De mjuke strålarna 

 äro ej särdeles mycket längre än taggstrålarne, och fenans bakre, 

 baktill afrundade afdelning bildar derföre icke en sådan flik, 

 som hos föregående art. Eenhinnan mellan taggstrålarne bildar 

 temligen breda tillspetsade flikar, som skjuta ut utom dessas 

 spetsar. De mellerste taggstrålarne, som äro längst, äro väl så 

 långe som afståndet mellan ryggkanten och sidolinien. Fenans 

 längd innehålles ej fullt 2 V2 ggi' i totallängden. — Anal- 

 fenan, som börjar under början af den mjukstrålige afdel- 

 ningen af ryggfenan samt har samme form som den, med 

 undantag deraf att dess bakre hörn är något smalare afrun- 

 dadt, har framtill 3 taggstrålar, af hvilka den l:ste är minst,, 

 och derefter 10 till 12 (vanligen 11 till 12) mjuke strålar, af 

 hvilka den bakerste är dubbel. — Bröstfenorna äro mindre än 

 de hos föregående, och deras längd innehålles något mera än 

 2:ne ggr i hufvudets längd. De äro starkt afrundade och hafva 

 16 strålar, af hvilka de nederste ej äro synnerligen korte. — 

 JBuhfcnorna, som hafva sina fästen ett stycke bakom fästena 

 för bröstfenorna, hafva 1 taggstråle och 5 mjuke strålar, och 

 deras längd är ungef. lika med den af bröstfenorna. — Stjert- 

 fenan, som är tvärt afrundad, bar 14 fullständige och ofvan och 

 nedan 3:ue ofullständige strålar, och fjällbetäckningen räcker ut 

 ungefär till dess midt. — Fjällen äro något mindre än de hos 

 föregående, och af medelmåttig storlek, men vi hafva dock fun- 

 nit endast 46 genomborrade fjäll långs sidolinien. Do äro lik- 

 som hos föreg. tunna men fast sittande cycloid fjäll, och deras 

 form är vexlande. De minsta på ryggen äro rundade, de större 

 i allmänhet längre än breda: ovala eller olliptiska, och en del 

 med tendens till den rektanguläre formen, derigeuom att deras 

 i huden instuckne och radiärt fårade del har en vinkel vid 

 hvardera sidan. — Sidolinien företer samma förhållande, som 

 hos föregående art, så att en del icke genomborrade fjäll äro 

 inskjutna mellan da genomborrade. — Färgen är för denna art 

 särdeles utmärkande, och könen äro hvarandra i detta afseende 

 mycket olika, hvilket varit orsaken till att de blifvit ansedda 

 för olika arter. Hanen har såsom vanligt de lifligaste färgerne, 

 men de äro underkastade individuella växlingar. Vanligen är 

 han svartaktig eller svartgrön, med slingriga, i diverse rigtnin- 



