•150 Släs^tet Labriis. 



nära de bakre näi^borrarne, och fjällbetäckningen på hufvudet 

 för öfrigt är starkt utbildad, och sträcker sig öfver alla gäl- 

 locken, så att äfven mellanlocket är helt och hållet fjällbetäckt. 

 Under ögat är på kinden 5 fjällrader. Förlockets undre kant 

 är slät, men dess nedre bakre afrundade hörn och dess bakre 

 kant upp till jemnhöjd med ögats midt äro starkt tandade. 

 Gälhinnans strålar äro 5, och båda gälhinnorna äro förenade 

 under gäluäset. — Tänderna äro starkt utbildade, ehuru de 

 främre på det Öbergska exemplaret äro något mindre och mera 

 slitna än de på de bada Medelhafsexemplaren. På det förra 

 sitta på hvartdera mellankäksbenet i den yttersta raden 12 — 13 

 tänder, af hvilka de 3 — 4 främsta äro större än de andra, och 

 innanför denna rad finnas framtill 3—4 irreguliera rader af 

 m3'cket mindre men koniska tänder, som äro ungef. af samme 

 storlek som de bakersta i den yttersta raden. På h vardera 

 underkäkshalfvan sitta i yttersta raden 16 — 17 tänder, af hvilka 

 de 2 — 3 främsta äro större, ehuru något mindre än de främsta 

 i den öfre käken, och innanför denna rad äro 2:ne irreguliera 

 rader af mindre, kouiska tänder. På de båda Medelhafs- 

 exemplaren förefinnas några flera tänder i den yttersta raden i 

 båda käkarne, men innanför denna rad finnas på öfverkäken 

 blott 2—3 irreguliera rader och på underkäken endast 1 synlig 

 irregulier rad af mindre tänder. — Ryggfenan, som har sin 

 början öfver främste delarne af bröstfenornas fästen, och hvars 

 längd innehålles ungef. 2 '/« ggr i totallängden, har enligt vår 

 räkning hos det af Öbekcj beskrifna exemplaret 20 taggstrålar 

 och 9 mjuke strålar, af hvilka den siste är dubbel,') och de 

 nämnda 2me ex. från Medelhafvet hafva samma antal strålar. 

 Feuhinnan mellan taggsträlarne är särdeles djupt inskuren dem 

 emellan, och utlöper såsom vanligt i spetsige flikar, som räcka 

 utom taggstrålarnes spetsar. Taggsträlarne äro temligen långe, 

 och de längre ungef. 1 '/2 ggr längre än afståndet mellan rygg- 

 kanten och sidolinien, men de äro betydligt kortare än de mjuke 

 strålarne, som dock icke bilda någon tydligt afsatt afrundad 

 flik vid denna fenas bakre del, hvilken nedböjd når nästan till 

 stjertfenaus bas, — Analfcnan, som börjar under den 17:de 

 taggstrålen i ryggfeuan och slutar något litet framom slutet af 



1) Öberg hav uppgifvit 10 mjuke strålar, och har således utan tvif- 

 vel räknat den sibte dubble strålen såsom 2:ne. 



