456 Slägtet Labrus. 



denne, hafva 1 taggstråle och 5 mjuke strålar. — Sfjertfenan, 

 som är tvärt afnmdad, har 13 fullständige och å h vardera sidan 

 3 till 4 ofullständige strålar. — FjäUeu äro af medelmåttig 

 storlek. Uti en transversel rad på kroppens midt hafva vi 

 räknat 15, och sidolinien, som går parallelt med ryggkanten 

 tills den under ryggfenans slut böjer sig hastigt nedåt och der- 

 efter går rät till midten af stjertfenans bas, har 33 till 35 

 genomborrade fjäll. — Färgen är särdeles vacker och erinrar 

 genom de blå banden något om färgen hos hanen af Labrus 

 Diixtus^ och har derigenom bidragit till den skedda förvexlingen 

 med denne, ehuru dess färgteckning på det hela mera liknar 

 den hos Labrus nielops. Den är för öfrigt betydligt vexlande, 

 och E. CoLLETT har iakttagit, att hanarne hafva mera lysande 

 färger än honorna. A ett friskt vid Bergen i Norge fångadt 

 exemplar (det samma, hvars dimensioner ofvan blifvit uppgifna 

 och således en hane) hafva vi iakttagit följande färgteckning': 

 Eyggen olivbrun med blå kanter på fjällen; på hufvudet blå 

 långsgående band och fläckar, men undre sidan af hufvudet blå 

 med gulbrune fläckaj; kroppssidorna glänsande gulgröna, och 

 buken eller undre kroppssidan gråhvit. Stjerten framom sfjert- 

 fenan blåfläckig. Syggfenan med 2:ne olivbruna och 2:ne blå 

 långsgående band, och analfenan äfven med långsgående band 

 af gulbrunaktig och blå färg; bröstfenorna af ryggens färg, 

 med en blå fläck vid basen ; bukfenorna gråhvita med blå långs- 

 gående fläckar, och stjertfenan med blå långsgående streck. Iris 

 silfverhvit, skuggad af brunt.') Denna beskrifning öfverens- 

 stämmer i det närmaste med den i "Skandinaviens Fiskar" lem- 

 nade af bildningen, men den blå färgen tyckes hafva varit något 

 mera utbredd än på den, och den öfverensstämmer rätt väl med 

 CoLLETTs iakttagelser öfver färgteckningen hos hanen. Enligt 

 denne författare är bottenfärgen långs kroppssidorna stundom 

 gulröd, och färgen å iris blåsvart. Honorna äro enligt vår 

 erfarenhet mera ljust olivbrunaktiga ned åt kroppssidorna och 

 hafva mindre blått, men de blå banden på hufvudet tillkomma 

 äfven dem i mer eller mindre grad. 



Inom Sverige är denna art sällsynt och förekommer endast 

 i Boshusläns skärgård på ett och annat ställe i ringa antal, 



1) Uti '"^andinaviens Fiskar" uppgifves den vara rödbviiu, uied en fin 

 ljusare ring närmast pupillen, som skiftar i grönt. 



