Sölvkvciteii. 471 



eller ytterhiid, som enligt Rkinhaudt företer likhet med den 

 silfverglänsande beläggningen på bukhinnan hos en del fiskar. 

 Under öfverhuden är huden försedd med smärre tätt sittande 

 mjuka ojemnheter eller vårtor, hvilka äro större på sidorna af 

 ryggen. Långs bukkanteu och dess sidor äro de högre och 

 koniska och spetsiga samt hårda, ehuru icke förbenade. På 

 vissa trakter på kroppssidorna saknas de. Sidoliniens läge är 

 något vexlande, så att den hos en del ligger något högre än 

 hos andra. Från sidan af nacken ofvan gälspringan sänker den 

 sig nedåt uti en jemn båge öfver och bakom bröstfenan och 

 -går derefter ett långt stycke parallel med bukkanten och när- 

 mare intill denne än intill ryggkanten, samt går vidare rakt 

 ut till ryggradens slut under stjertfenans bas. På den bakre 

 delen af stjerten närmar den sig nära intill den undre kanten 

 af denne, och under stjertfenans bas berör den slutligen denne 

 senare. Den följer nästan efter hela sin längd ryggraden, som 

 ligger närmare intill buk- än ryggkanten. Långs den samma 

 är en rad af små plattade, aflånga och något skrofliga ben- 

 skifvor, med en liten framåt rigtad tagg på midten, och enligt 

 LuTKEN vexlande till antalet mellan 102 och 110. På stjerten 

 äro de större och längre, och med högre och spetsigare tagg, 

 med undantag dock af de allra bakersta. Under och något 

 bakom det sista paret benskifvor finnas på undre sidan af stjer- 

 ten 2:ne par taggar, af hvilka det främre paret är störst och 

 rigtadt framåt, men desse taggar tillhöra sista kotan. — Fär- 

 gen på rygg-, bröst- och stjertfenorna är enligt Reinhardt hög- 

 röd och enligt Spakre Schneider karminröd. Iris är silfverhvit 

 med gulaktig glans. Långs hvardera sidan af kroppen före- 

 finnas enligt Reinhardt 2:ne och enligt Gaimard's figur samt 

 enligt Spakre Schneider 3me svartaktige rundade eller ovale fläc- 

 kar, som äro långt åtskilde. Desse tillkomma dock företrädesvis 

 yngre individer, och kunna helt och hållet saknas hos äldre, i) 



J. Reiu (auf. st. pag. 463) har räknat 97 kotor hos den, 

 och deraf38 bålkotor. 2) Ref ben saknas, men bäckenben förefinnas. 



Sölvkveiten är en i allmänhet sällsynt fisk, och vi känna 

 ej, att den flera än ett par gånger anträffats vid Sverige, nem- 

 ligen det exemplar, som enligt livad redan är anfördt under 



1) flvarken färgen eller ögonen eller by^^gnaden för öfrigt antyda 

 någon sädan asymmetri, som den, livilken uppgifves i Skand. Fauna. 



2) Enligt LuTKEN har man äfven räknat 100 kotor. 



