Sillkiuii<eii. 475 



1. Regalecus glesiie, Ascanius. 

 Sillkungen eller Silltusten. 



Förlochets nedre bakre hörn har formen af en af t rubbad 

 vinJcel. Hnfvttdets längd något mindre än hroppens största 

 höjd, och denna är belägen långt bakom bukfenornas fästen. 

 Öfverkäksbenets nedre eller yttre del föga bredare än dess 

 öfre eller inre d:o. Stjertens bakre ände snedt aftrubhad. 

 Kroppen å hvardera sidan med 4 långsgående och något 

 dunkla hnottriga band ofvan sidolinien. Kroppssidorna med 

 flera eller färre snedt tvärgående svartaktige fläckar, som till 

 en del bilda af brutna band. 



Rf. 218—406? och deraf 10-15 i nackfenau; brf. 11—12; 

 bf. 1; af. 0; stjf. 0. 



Begahcus glesne, AscANlUS: Icones Rerum naturaliuin, 2:d Cajer, tab. 

 XI — 1772. 

 „ remipes, Brunnich: Nye Samling af det Kongel. Danske Vi- 



densk. Seiskabs Skiivter, 3:dje Deel, pag. 414, tab. B, 

 fig. 4_5. _ 1788'). 



OphidiuDi fjlesne, AsCANiUS: Bjretiiin.j om Sill-Tustea; ib.n, pag. 419 

 & 421. — Berättelsen insänd 1770, men icke ti\vckt förl- 

 än 1788. 



egen räkning, enligt den under den samma af honom gjorda anteckningen 

 d. 31 Juli 1799. Denna anteckning innehåller en uppgift om den före- 

 gående målningen. Denna senare tafla befanns för längre tid sedan i hans 

 numera atiidna döttrars ego här i Upsala, och blef af framlidne Professor 

 C. J- Sundevall inköpt och förärad till här varande Universitets Zoologiska 

 museum, der den förvaras. 



1) Uti den här citerade beskrifningen uppgifver Brönnich, att Biskop 

 Frus varit i besittning af ett af de torkade och uppstoppade exemplar af 

 denne fisk, som blifvit beskrifni af Ascanius, och att Bruxnich fick till- 

 fälle att se och beskrifva det hos Frus, och nxinner tillika, att de:ine 

 senare sedermera (efter 1770) skulle hafva sändt det till en naturaliesam- 

 ling i Sverige. Uti det s.\ kallade museet å Linnés Hammarby nära Upsala 

 hafva vi sett en qvarlemuing af ett öfver bräde spändt skinn af en Bega- 

 lecus, sannolikt B. glesne (qvarlemningen omkr. 10 fot lång och med 4—5 

 längsgående knottriga band pi sidan, och saknande hufvud och bakre 

 stjerttände samt fenor), hvilken synes hafva varit behandlad pä samma sätt 

 som det i Zool. Riksmuseum i Stockholm förvarade Lindrothska exemplaret, och 

 således till en del är artificiel. Traditionen förmäler, att detta exemplar 

 på spe skulle hafva blifvit sändt af Buffon till LiNNÉ. Oss synes det 



