486 Slägtet Regalecus. 



namnen Sildkonge och Sildstörje såsom derstädes iakttagen '). 

 Enligt E. CoLLETT (anf. st. pag. 86) strandade ett 10 fot långt 

 exemplar på Jäderens ref i Mars 1867, men det saknade huf- 

 vud och blef förstördt, med undantag af ett par fragmenter, 

 som blefvo insända till Christiania Universitets Zoologiska mu- 

 seum. Pä Bergens museum förvaras i sprit ett par exemplar, 

 af hvilka det ena år 1859 erhölls vid Alstahoug i Nordland 

 (66" n. br.) och det andra 1855 i Nordfjord (63" n. br.). 

 Det först nämnda af dessa är det, som ofvan blifvit till 

 en ringa del beskrifvet, och som 1861 ännu var ganska 

 väl bibehållet, och det andra, hvars längd är enligt Collett 

 3110 mill. eller 10 f. SV» t., är enligt honom ofullständigt 

 och saknar ett stort stycke af stjerten. Dessutom har samme 

 författare i bref till Chr. Lutken-) meddelat, att i April 1881 

 ött exemplar af 3 meters längd, som dock sannolikt saknar ett 

 stycke af stjertänden, blifvit fåugadt utanför Stavanger, samt 

 förvaras på denna stads museum (förmodligen i sprit). Detta 

 exemplar är redan ofvan anfördt. — Eljest har den oftast er- 

 hållits vid England, hvarest enligt Francis Day (anf. st.) 19 — 

 20 fall af dess förekomst blifvit upptecknade. 



Dess lefnadssätt är ej kändt, men såsom redan ofvan blif- 

 vit anfördt är det antagligt, att den håller sig på djupet i 

 Oceanen, och ej annorlunda än genom för den olyckliga om- 

 ständigheter kommer upp till hafsytan. Dess bräckliga bygg- 

 nad antyder, att den icke är lämpad för att lefva i de öfre 

 oroligare lagren af Oceanens vatten. Vid ytan har man emel- 

 lertid stundom sett den röra sig dels med långsammare och 

 dels med snabbare vågformiga eller uudulära rörelser. I dess 

 mage och tarmar har man icke funnit några bestämbara lem- 

 ningar. Man har icke hos den iakttagit någon mogen rom, 

 men enligt M. Simpson hos Francis Day (anf. st. p. '223) skulle 

 ett d. 23 April 1866 vid England taget exemplar, som var 10 

 fot långt, haft rom, som tyckts vara nära på färdig att läggas. 

 Det Lindrothska exemplaret var en hona, men dess rom var 

 fin som sandkorn, och således förmodligen icke mogen. Det 

 Hancock-Embletonska exemplaret hade äfven omogen rom. 



Tillägc). Sedan föregående var uppsatt, har Konservator 

 KoBERT Collett haft godheten till oss öfversända en af honom 



1) Kongl. Vet. Akad-.s Haudl. 1850, pag. 332. 



2;! Vidensk. Meddelels. fra den naturhist. Foren. i Kjöbenli. 1881, p. 212. 



