488 Slägtet Regalecus. 



till 12 Norska fot eller från 3 till bortåt 4 meter. Det vid 

 Stavanger erhållna blir dock något större, när stjertens längd 

 tillbörligen ifylles, i livilket senare fall dess totallängd kan 

 beräknas till 13 V2 Norska fot eller nära tti/, meter. 



Stjertänden har alltid varit snedt afstympad och visat spår 

 af brott, och följaktligen af att någon del af den samme gått 

 förlorad, ehuru den Isesion eller sönderrifning, som ådagalägger 

 brottet, ofta blott förefunnits a bakerste änden af ryggraden, 

 då deremot stjertspetsens öfre och undre muskelkanter varit 

 hele. Till följd af den stora öfverensstämmelse, som detta oak- 

 tadt vanligen råder mellan exemplaren uti proportionen mellan 

 den främre delen af kroppen (d. v. s. den delen, som är mel- 

 lan nosspetsen och anus) och den bakre delen af den samme eller 

 stjerten (d. v. s. den delen, som är mellan anus och stjert- 

 spetsen), synes det författaren sannolikt, att det i allmänhet 

 blott varit en obetydlig del, eller en eller annan kota, som ge- 

 nom detta brott gått förlorad. Då muskelkanterne varit hele 

 och läkte, är det tydligt, att fisken lefvat någon tid efter det 

 brottet inträftat. Någon gång har det visat sig, att en betyd- 

 ligare del af stjerten genom brottet gått förlorad, ehuru muskel- 

 kanterne äfven då varit tilläkte. Författaren anser det icke 

 osannolikt, att den eller de genom brottet förlorade kotorna burit 

 en distinkt stjertfena. 



Hos 3me exemplar, som i afseende på stjertafdelningen va- 

 rit mest fullständiga, har förf. funnit den framom anus varande 

 kroppsdelen utgöra omkr. */,„ af totallängden och stjerten såle- 

 des 7io ^f ^^^ samma. — Förf. har funnit största kroppshöj- 

 den hos medelstora exemplar innehållas 12 till 13 ggr, och huf- 

 vudets längd omkr. 16 ggr i totallängden. 



Den noggranna undersökning af ryggfenans nackafdelning,. 

 som författaren anstalt, har gifvit till resultat, att denna visat 

 sig bestå af 13 till 15 strålar, af hvilka den l:ste varit större 

 än de andre, och att efter denne följt 4, som suttit tätt intill 

 hvarandre samt varit mycket mindre än de andre, och som der- 

 före sannolikt icke vid spetsen burit någon bladformigt utbredd 

 hinna, och att de bakre strålarne i denna afdelning uti storle- 

 ken så småningom närmat sig till de närmast följande uti 

 den egentliga ryggfenan, och att den förra således icke varit 

 tydligen afskild från den senare. — I afseende på antalet af 

 strålarne i den egentliga ryggfenan har han funnit, att detta 

 antal är hos olike individer underkastadt en betydlig variation, 



