504 Släktet Lunipeuus 



Den är något lägre än ryggfenan'). — Bröstfenorna äro tem- 

 ligen stora och breda och af en ojemnt oval form. Deras längd 

 hos det ofta nämnda exemplaret (äldre hane) är ^/,o t. eller 

 21 mill., och således betydligt kortare än hiifvudet. Hos den 

 mindre hanen, hvars hufvud är 7io *• ^ller 24 mill. långt, äro 

 de Vio '^- eller 21 mill. långa, och således lika långa som hos 

 den större hanen samt obetydligt kortare än hufvudet, hvaraf 

 framgår, att de äro proportionsvis längre hos de yngre. 

 Deras fästen äro vertikala och deras strålar äro vanligen 15, 

 sällan 16, af hvilka den öfverste är ledad men enkel, och de 

 öfrige ledade och klufne vid spetsen. Den öfre delen af fenan, 

 som är bildad af de 10 öfre strålarne, är kortare än den af 

 de 5 nedre d:o bildade afdelningon, och i bakre kanten 

 något konvex hos yngre och konkav hos äldre, och dess strålar 

 äro genom fenhinuan sammanbundue ända till spetsarne. Den 

 undre afdel ningen är trubbigt tillspetsad derigenom, att dess 

 2:ne öfre strålar (den ll:te och 12:te) äro längre än de andre, 

 som hos de äldre hastigare än hos de yngre aftaga i längd 

 nedåt, så att den nederste är föga längre än de i den öfre, 

 kortare afdelningen, och dess strålar äro frie vid spetsarne eller 

 hafva icke desse sammanbundue genom fenhinna. — Bulfe- 

 norna äro små och smala. Deras längd hos den nämnde större 

 hanen är 10 mill. De äro fastade nära intill h varandra och 

 något framom fästena för bröstfenorna, samt bestå af en liten 

 taggstråle och 3:ne mjuke och ledade, men icke grenige strålar. — 

 Stjerffenati, som hos det nämnda exemplaret är ^/,_,o t. eller 

 13 mill. lång, och ungef. så lång som underkäken, är baktill 

 tvärt afhuggeu, med något aftrubbade hörn, och bar 11 full- 

 ständige och grenige samt ofvan 5 och nedan 4 ofullständige 

 och icke grenige strålar. — Kroppen är tätt beklädd af små och 

 tunna samt rundade cycloid fjäll. — Sidoliniens porer äro otyd- 

 liga och följaktligen är äfven den otydlig, men den är antydd 

 såsom följande den fåra, som går långs midten af kroppssidan 

 och utmärker gränsen mellan ryggens och bukens muskler. — 



1) Uti Skand. Fauna uppgifves. att den är högre än ryggfenan, och 

 att alla dess strålar äro enkle och ledade och mjuke, och den l:ste lille 

 taggstrålen har således blifvit förbisedd, hvilket äfven är förhållandet i 

 '"Skandinaviens Fiskar". Den har dock sedermera blifvit iakttagen af 

 Krmyer och Gollett, och vi hafva funnit den tydlig. 



