Bredpannade Hafkatten. 547 



hred och tjock, och dess strålar ciro der framtill honvexe och 

 haMill Jconkave. Anus helägen vid midten af totallängden. 

 Färgen svarthrunaldig eller svartgråaJctiif, ined otydlige run- 

 dade svarte fläckar på ryggfenan och den bfre delen af kroppen *). 



Rf. 67—69+10?; af. 45; brf. 22; stjf. LS?^). 

 Anurrliiclms latifrons, Jap. SteenstruP: Förhandl. vid de Skandin. Na- 

 tiirforsk:s 3:dje Möte i Stockb. 1842, pag. 647. 

 — 1843. 

 „ „ Idem: Noget om Slsegten Söulv (Änarrhichas) og 



dens nordiske Arter; Vidensk. Meddelels. fra den 

 natiirhist. Foren. i Kjöbenh. 1876, pag. 201. — 

 1877. 

 „ „ E. COLLETT: Meddelelser om Norges Fiske i Aa- 



rene 1875 — 78; Christiania Vidensk. Selsk:s Forb. 

 1879, N-.o 1, pag. 46, pl. 1 & II, fig. 2,— 1879. 

 „ „ J. Spakre Schneider: Nogle Zoologiske Iaktta- 



gelser fra Vardö i Öst-Finmarken; Tromsö Mu- 

 seums Aarsberetning for 1882, separataftr,, pag. 

 21. — 1883. 

 Enligt Sparre Schneider benämnes den i trakten af Vardö i Ost- 

 Finmarken i Norge stundom Haakjcerring- Stenbit ocb stundom Blaa- 

 Stenbit, bvilket senare namn ban anser särdeles betecknande. 



Beskr. Den synes ernå ungef. samme storlek som vanlige 

 hafkatten (A. lupus). Steenstrup omnämner å sist anförda 

 stället, pag. 177, ett skelett af ett stort exemplar från Grön- 

 land, som var nästan 4 fot. Danskt mått, eller något öfver 

 1200 mill. långt, hvaraf följer, att den åtminstone ernår en 

 totallängd af 4 fot dec.m. eller 1200 mill. Det af Collett 

 (anf. st.) beskrifna exemplaret var enligt honom endast 656 

 mill. långt, men detta omnämnes sedermera af Sparre Schnei- 

 der (anf. st.) såsom ett yngre exemplar, och denne hade haft 

 tillfälle att se omkr. 20 individer, som alla tycktes vara vuxne^ 

 och ntan tvifvel voro vida större än det af Collett beskrifna 

 exemplaret, ehuru han icke uppgifvit några mått å de samme. 



1) Denna diagnos äfvensora den följande beskrifiiingen grundar sig 

 på de af Steenstrup och Collett å anf. st. gifna beskrifniugarna. 



2) Vi förmoda, att denna art, liksom de 2:ne föregående, har 13 full- 

 ständige strålar i stjertfenan, och att uti det af Collett uppgifna autalet 

 18 äfven de ofullständige strålarae blifvit inberäkuade; ocb vi förmoda 

 äfveu, att de bakerste strälarne i ryggfenan, liksom bos de andra arterna, 

 till ett antal af 10 — 12, som enligt Collett äro korte ocb stj^fve, äro 

 taggspetsade. 



