Tånglakeu. 559 



För öfrigt är den allmän så väl vid våra Östersjökuster som 

 vid de vestra kusterna upp till Norge, samt enligt K. Collett 

 (anf. st.) vid alla Norges kuster upp till Varangerfjorden. . 

 Enligt A. J. Malmgren (anf. st.) förekommer den äfven vid 

 Eyska Lapplands Ishafskust och sannolikt i Hvita Hafvet. — 

 För öfrigt förekommer den vid 'kusterna af Danmark, Finland, 

 Tyskland, England, Frankrike (dess norra och vestra), Portugal 

 och Spanien (dess vestra kuster ned till Cadiz, enl. Steindachner). 

 Den är således inskränkt till norra och vestra Europa. 



Den förekommer i allmänhet i närheten af stränderna på 

 ringa djup bland stenar och tång, bland hvilka den döljer sig 

 och hvarpå benämningarne stenlake och tånglake syfta, då den 

 derjemte har någon likhet med en lake. Den träffas emellertid 

 icke i någon större mängd eller i stim, utan alltid mer eller 

 mindre spridd. Den lefver af blötdjur, kräftdjur, maskar och 

 fiskrom, samt mera sällan af smärre fiskar, när den kan lyckas 

 gripa desse senare, emedan den icke är så synnerligen snabb i 

 sina rörelser. — Med afseende på dess fortplantning har man 

 sedan äldre tid haft sig bekant, att den framföder lef vande 

 ungar (är "ovovivipar"), och författare från tiden före Artedi 

 och Linné kallade den Mustela vivipara, och derpå grundade 

 Linné namnet Bhnnms viviparus. Häraf följer, att äggen 

 måste befruktas inom moderns kropp, och för detta ändamål 

 är hanen utrustad med en utstående genitalpapill. Den har 

 ingen egentlig lektid, utan drägliga honor träffas under nästan 

 alla årstider enligt C. U. Ekström. Denne författare har emel- 

 lertid uppgifvit, att honor med fullt utvecklade ungar oftast 

 träffas i December. Gissler uppgifver, att honornas buk är ut- 

 spänd af ungar i Oktober, November och December månader, 

 och att de framfödas i Januari. Ungarne träffas dels i ovarian- 

 eller romsäcken och dels utkrupne i bukhålan, i senare fallet 

 naturligtvis sedan de sprängt den dem omslutande romsäcken. 

 De äro då redan rörlige. En fullvuxen hona kan på en gång 

 föda 200 å 300 ungar. B. Fries & C. U. Ekström (Skandin:s 

 Fiskar, pag. 39) hafva uppgifvit, att de hos en hona af lOVio 

 tums dec.m. eller 312 mill:s längd funnit 19G ungar, hvardera 

 af 38 mill:s längd, och uti en annan hona af 10%o tums eller 

 324 milhs längd funnit 262 ungar, och Malm säger sig den 17 

 November hos en hona hafva funnit inemot 300 fullt utbildade 

 ungar, af omkring 40 milhs längd hvardera. Många andra hönor 



