Sraörbulten. 567 



^iera, äro åtskilda under gälnäset. På hufvudet förmärkas tal- 

 rika i bestämda rader sittande, små, korta och perforerade hud- 

 papiller eller slempapiller •). Under hvartdera ögat äro omkr. 

 6 dylika ungef. vertikala rader. I granskapet af näsborrarne, 

 på pannan, lijessan, nacken, locket och underlocket, äfvensom 

 på hufvudets undre sida samt till en del på kroppen bakom 

 hufvudet förekomma dylika. På hufvudet förefinnas endast 

 fjäll på hjessan och nacken, och de äro der mycket tunna cy- 

 cloidfjäll. — Tänderna, som blott förekomma på mellankäks- 

 benen och underkäken, äro små, koniska och något bakåt krökta 

 samt kardlikt sittande. De aftaga starkt i storlek inåt, så att 

 de i den yttersta eller främsta raden äro större än de andra 

 och de i den innersta raden äro helt små. På mellankäksbenen 

 sträcka de sig nästan ända till dessa bens bakerste ändar. 

 Svalgbenständerna äro äfven små och koniska. — Främre eller 

 l:sta ryggfenan, som börjar något bakom bröstfenornas fästen 

 och ungefär midt öfver bukfenornas d:"o, och hvars längd är 

 något större än Y2 ^f hufvudets d:o, har 6 strålar, som äro 

 enkle och oledade, men mjuke och böjlige vid spetsen, och följ- 

 aktligen falske taggstrålar. Den gränsar baktill till den bakre 

 ryggfenan och är ofta genom fenhinnan sammanbunden med 

 den främre delen af dennas bas. Afståndet mellan de 2:ne 

 bakerste strålarne är betydligt större än det mellan de andre. 

 I afseende på denna fenas strålars längd förete båda könen 

 skiljaktigheter, i öfverensstämmelse med hvad Kröyer derom 

 uppgifvit^). Hos hanen äro strålarne i allmänhet något 

 längre än hos honan, och fenan följaktligen högre än hos henne. 

 Hos honom äro 4::de och 5:te strålarne, som äro nästan lika 

 långe, betydligt längre än de andre, och båda desses äfvensom 

 den 3:djes spetsar räcka utom fenhinnan. Längden af 4:de eller 

 5:te strålen är hos honom större än kroppshöjden. Hos honan 

 äro .3:dje— 5:te strålarne nästan lika långe, och ehuru de i all- 

 mänhet äro längre än de andre, äro de dock betydligt kortare 

 ån kroppshöjden, och de räcka icke utom fenhinnan, till följd 

 deraf att deras spetsar böja sig starkt bakåt, så att de ligga 

 långs fenans öfre kant och så att derigenom fenans bakre spets 

 är böjd bakåt. Äfven de främre strålarnes spetsar äro något 

 böjde bakåt. Den 6:te strålen är den kortaste. — Bakre eller 



1) De anses af Georg Wintheu (anf. st. pag. 181), som underkastat dem 

 «n detaljerad mikroskopisk Hndersökniiig, för att vara organer för sraaksinnet. 



2) Anf. st. pag. 390. 



