580 Slägtet Gobius. 



Gohius minutus, H. Kröyer: Danmarks Fiske, l:ste Bd, pag. 407. — 



1838—1840. 

 „ ,, S. Nilsson : Skandinavisk Fauna, 4:de delen, Fiskarna, 



2:dra liäfl. pag. 222. - 1853. 

 „ „ W. Yarrell: Hist. of British Fishes, 3:d edit. (Piicliaid- 



son), vol. II, pag. 325. — 1859. 

 „ imipunctaUis, Idem: ibni, pag. 327. 

 „ minutus, A. GitNTiiEK: Catal. of the Acanthopt. Fi.shes in the 



CoU. of the British Museum, vol. 3, pag. 58. — 1861. 

 „ ekströnm, Idem: ibm, pag. 57. 

 „ minutus, A. J. Mai.mgrkn: Kritisk ofversigt af P'inlands Fisk-fauna, 



pag. 17. — 1863. 

 ,. „ Steindachner: Sitzungsber. d. math. naturwiss. Classe 



d. Kais. Akdd. d. Wissensch. in Wien, Bd. LVII, l:ste 



Abth. pag. 400. - 1868. 

 „ „ Georg Winther: Om de Danske Fiske af Slffigten Go- 



bius: Naturbist. Tidskr. 3:dje Rskke, 9:de Bd. pag. 198 



& 219. — 1874. 

 „ ,. R. COLLETT: Bidrag till Kundskaben om Norges Gobier; 



Christiaiiia Vidensk. Selsk:s Forh. 1874, pag. 158. — 



1875. 

 ,. „ Idkm: Norges fiske, pag. 53. — 1875. 



„ „ A. W. Malm: Göteb:s och Bohushs Fauna, pag. 433. — 



— 1877. 



,. ,. G. Winther : Prodromus Ichthyologisc Dauicae marinie; 



Naturlust. Tidskr. 3:dje Raekke, 12:te Bd. pag. 17. — 



1879—1880. 

 „ „ Francis Day -. The Fishes of Great Britain & Ireland, 



Part. Ill, pag. 165, pl. LII, %. 4. — 1881. 



A. J. MelA: Vertebrata Fennica, pag. 284. — 1882. 

 „ „ K. MöBlus & Fk. Heincke: Die Fische der Ostsee, pag. 54. 



— 1883. (Ex parte). 



Enligt C. J. Sundevall ') kallas den i Stockholms skärgård Sahhik, 

 hvilket namn dock derstädes äfven tilldelas Phoxinus apliya, och enligt 

 Malm (anf. st.) benämnes den vid Gåsön i Bohuslän Sandstubb. Vid Chri- 

 stiania hafva vi hört den jemte andra arter af slägtet benämnas Sutare. 

 Uti Skandin. Fauna uppgifves, att den vid kusten af Blekinge kallas Sten- 

 sugare, och i nämnda arbete har den erhållit namnet Hvitaktig SmörhuU. 



Beshr. Ehuru dess namn utvisar, att den är af ringa storlek, är 

 den dock långt ifrån en af de minsta arterna inom slägtet, och 

 dess totallängd stiger någon gång till SVs ^um dec.m. eller 

 100 mill. för honan, och hanen torde enligt vår erfarenhet icke 

 blifva fullt så stor. En gammal icke rorastinn hona, hvars 



1) Stockholms läns K. Hushållningssällskaps Handl. 6:te haft. p. 80. 



