584 Slägtet Gobius. 



tre flera och stundom d:o färre) fjäll, och hos unge individer 

 45 till 50 d:o. Uti en vertikal rad å hvardera sidan mellan 

 främre delarne af 2:dra ryggfenan och analfenan förefinnas 12 

 till 13 fjäll. Sidolinien är otydlig eller ingen. — Hudpapillerna 

 på hufvudet äro små, tätt sittande och mindre tydliga. De tyd- 

 ligaste äro följande: En rad, som från främre näsborren går 

 nedåt nästan parallelt med öfverkäksbenet och slutar of van un- 

 derkäkens ledgång. Från denna utgå bakåt 4 andra, af hvilka 

 2:ne framom ögat tyckas utgå nära intill hvarandra och diver- 

 gera bakåt; den 3:dje ligger ett godt stycke under ögat, och 

 går bakåt öfver kinden bort mot kanten af förlocket; och den 

 4:de utgår bakom bakre änden af öfverkäksbenet samt går of- 

 van och nästan parallelt med den undre kanten af mellanlocket, 

 För öfrigt synes en rad långs sist nämnde kant samt långs 

 den af underlocket. — Färgen är underkastad några, om än 

 icke så betydliga vexlingar, och hanen är i allmänhet utrustad 

 med intensivare färger än honan. Den allmänne bottenfärgen 

 är hvitaktig, med gul, rostgul eller grå anstrykning, på ryggen 

 och öfre kroppssidorna något dunklare (vanligen ljust gråbrun- 

 aktig) än på buksidan, samt spräcklig af små oregelbundne 

 svartaktige eller mörkbrune fläckar, som intaga fjällens frie 

 kanter och försvinna på nedre delarne af kroppssidorna och sak- 

 nas på buksidan. Långs midten af kroppssidorna är en rad af 

 dylike något större, ehuru ej synnerligen tydlige mörkare fläc- 

 kar, af hvilka den bakerste, på basen af stjertfenan, är störst 

 och tydligast, men dock icke skarpt begränsad. På ryggen äro 

 vanligen G tvärs öfver den gående något ljusare fläckar, nem- 

 gen en framom l:sta ryggfenan och en vid hvardera ryggfe- 

 nans början och slut, och en midt emellan 2:dra ryggfenan och 

 stjertfenans bas, hvilka fläckar uppkommit derigenom, att der- 

 städes de mörke fläckarne på fjällkanterne saknas och i deras 

 ställe förefinnes endast en ytterst fin och blek mörkare marmo- 

 rering. Stundom är färgen på ryggen blekare, derigenom att 

 de mörke fläckarne på fjällkanterne äro bleke och otydlige. 

 Hufvudet har ofvan och på sidorna samme färg som ryggens 

 och kroppssidornas bottenfärg, men i stället för de mörke fläc- 

 karne har det derstädes en mörk punktering eller marmorering. 

 Dess undre sida har buksidans färg. Rygg-, anal- och stjert- 

 fenorna hafva på fenstrålarne mörkare (stundom rostbrunaktige) 

 fläckar, som på de först nämnda bilda långsgående och på den 



