Lerstubben. 607 



än honans. På ryggen och kroppssidorna äfvensom på hufvudet 

 ofvan och på sidorna är bottenfärgen ljust olivgrönaktig eller 

 hvitgulaktig med olivgrön ansti-ykning och med tät mörkbrun 

 punktering, och på bakre delen af ryggen äro de mörkbrune 

 punkterna hopade vid fjällens frie kanter, så att de der bilda 

 något otydlige mörkbrune fläckar. Dessutom förefinnas långs 

 midten af kroppssidorna 7 till 8, och stundom flere tvärgående 

 olikstore, enkle och icke skarpt begränsade mörkbrune fläckar, 

 af hvilka somlige stundom äro smalare och mera like tvärband, 

 och af hvilka den bakerste är belägen på stjertfenans bas. På 

 ryggen finnas, på samma ställen som hos föregående art, hos 

 hanen 5 tvärgående Ijuse, hvitgrönaktige fläckar, som hos honan 

 saknas eller äro föga märkbare. Undre sidan af hufvudet och 

 kroppen är gulhvit och ofläckad, eller stundom stötande något 

 i blekt gulbrunaktig färg. Hos hanen, i synnerhet den äldre, 

 äro hufvudets undre sida och strupen framom bukfenornas bas 

 tätt punkterade med svartaktig färg. Under midten och främre 

 delen af ögat äro ett par mörkbrunaktiga, nästan vertikala band, 

 mer eller mindre starkt markerade. Kyggfenorna hafva långs- 

 gående rader af gråbrunaktige, på strålarne sittande fläckar, 

 hvilka rader på den l:sta ryggfenan äro 4 och på den andra .5, 

 och af hvilka de öfre äro bleka. Hos äldre hanen förefinnes 

 vanligen en svartblå större fläck mellan 5:te och 6:te strålarne 

 i Itsta ryggfenan, och stundom är den utbredd äfven bakom 

 den G:te strålen. Hos honan saknas denne fläck eller är otyd- 

 lig. Bröstfenor, bukfenor, analfena och stjertfena äro hos ho- 

 nan gråhvita eller gulhvitaktiga, den sist nämnda med spår 

 till gråbrunaktiga tvärband. Vid öfre delen af bröstfenornas 

 bas är en gråbrunaktig fläck. Hos hanen äro dessa fenor, i 

 synnerhet bukfenorna (jch analfenan emot undre kanten, starkt 

 punkterade med svartaktig färg, och synas derföre dunklare än 

 hos honan, och bukfenorna och analfenan liksom sotiga. Iris 

 silfvergrå, med någon guldglans och med i synnerhet upptill 

 stark skuggning af svartaktig färg. 



Denna art upptäcktes först 1836 af framl. Prof. H. Kröyer 

 vid Hirsholmen i Kattegat. Derefter återfanns den i Bohuslän 

 under sommaren 1868 af då varande Akademi Docenten, nu va- 

 rande Lektorn, Doktor P. Olsson, och dess förekomst på sist 

 nämnda lokal har sedermera blifvit konstaterad och utredd af 



