Sjustrålige Smörbulten. 613 



bakåt, och hos hanen är den lika hög baktill som framtill^ 

 men räcker dock icke med sin bakre spets så långt tillbaka som 

 spetsen af den 2:dra ryggfenan. — Bröstfenorna^ som icke 

 räcka fullt så långt tillbaka som bukfenorna, äro vid spetsen 

 afrundade samt ovala eller, utbredda, snedt ruudadt ovala, och 

 hafva 17 till 18 (vanligen 18) strålar •). — Bukfenorna äro, 

 dä de icke äro utbredda, ovala och hafva 1 enkel och oledad 

 men mjukspetsig och 5 ledade och grenige strålar, och räcka 

 hos honan icke till, men hos hanen till eller nästan till anus. 

 Den hinna, som tvärs öfver basen sammanbinder de båda enkle 

 och oledade strålarne, är väl utbildad. — Stjertfenan är hos 

 honan tvär eller stundom nästan urbugtad, med hörnen afrun- 

 dade, och hos hanen tvärt afrundad, och har 13 grenige samt 

 ofvan omkr. 10 och nedan omkr. 9 icke grenige sidostrålar, af 

 hvilka den innerste är ledad. — Fjällen äro af medelmåttig 

 storlek, och äfven de på främre delarne af kroppssidorna sitta i 

 temligen reguliera rader samt äro af ungefär samme storlek 

 som de på bakre d:o. Uti en långsgående rad långs midten af 

 kroppssidan mellan basen af bröstfenan och stjertfenan förefin- 

 nas hos äldre omkring 40 och hos yngre något färre fjäll, och 

 mellan de främre delarne af 2:dra ryggfenan och analfenan äro 

 10 till 11 långsgående fjällrader, och uti en vertikal rad 10 

 till 11 fjäll. Äfven buken undertill är betäckt af fjäll hos de 

 äldre, ehuru de på dess mellerste del äro glesare. Hos yngre 

 är buken till en del naken. På främre delen af ryggen går 

 gränsen för fjällbetäckningen å hvardera sidan från början af 

 l:sta ryggfenan till öfre kanten af locket, och undertill går 

 den å hvardera sidan från basen af bukfenan till den samme 

 af bröstfenan, så att hela trakten under strupen framom buk- 

 fenornas bas är utan fjäll. — Sidolinie saknas. — Färgen är 

 något vexlande efter ålder och kön samt äfven individuelt. Så- 

 som vanligt hafva hanarne de vackraste och lifligaste färgerne, 

 och de unge de blekaste. Öfre sidan af hufvudet, ryggen och 

 kroppssidorna äro vanligen olivbrunaktiga, merendels med mör- 

 kare fjällkanter och stundom med små hvitblå glänsande fläc- 

 kar eller punkter. Stundom är denne färg, i synnerhet hos 

 yngre, blek och öfvergående i olivgrön. Undre sidan af hufvu- 



1) Hos den nämnda honan hafva vi i den ena bröstfenan räknat 17 

 och i den andra 18 strålar. 



