654 Slägtet Callionynius. 



3 till 4 ggr närmare det än nosspetsen, och den bakre, som är 

 mycket liten, ofvau och något litet bakom den främre och större- 

 Gällockens form döljes af den dem betäckande huden, och bakre 

 kanten af locket och uuderlocket är derför otydlig. Förlockets 

 nedre bakre hörn utskjuter i ett stort bakåt rigtadt utskott, 

 som är betäckt af huden ända till spetsen, der det bär 4 spet- 

 sige taggar, af h vilka 2: ne äro rigtade uppåt, 1 bakåt och 1 

 framåt. Öfre kanten af locket är något urbugtad, och ofvan 

 den har den lille uppåt rigtade gälöppningen sitt läge. Afstån- 

 det mellan den och främre orbiialkanten är betydligt mindre 

 än nosens längd. Gälhinnorna äro dolda af den dem betäckande 

 huden, och hvardera har 6 strålar, af hvilka de 2:ne främre 

 äro skilde ett stycke från de andre samt äro fastade på inre 

 sidan af tungbenshornet, och de 4 bakre, som äro utdragne i 

 långe och nästan hårfine spetsar, äro fastade på yttre sidan af 

 nämnda horn. På hufvudets öfre sida och till en ringa del 

 äfven på dess undre förmärkas spridde och irreguliert sittande 

 små och låge, svartaktige, perforerade och rundade hudknölar, 

 som tyckas motsvara de så kallade hudpapillerna hos si. Gohius. 

 — Tänderna, som endast förefinnas på mellankäksbenen och 

 underkäken, äro små och spetsiga och bakåt krökta samt kard- 

 likt sittande. På mellankäksbenen sträcka de sig tillbaka ända 

 bort emot dessa bens bakre ändar, men på underkäkshalfvorna 

 upptaga de knappt dessas främre halfdel. Svalgbenständerna 

 äro till en del trubbiga och hafva formen af krosständer, ehuru 

 de icke äro särdeles stora eller tätt sittande, och en del af 

 dem äro små och spetsiga. — l:sta ryf/gfenan, som har 4 enkle 

 och oledade men mjukspetsige strålar, börjar något bakom gäl- 

 öppningarne och obetydligt framom fästena för bröstfenorna, 

 samt är mycket hög, och dess l:ste stråle, som är den vida 

 längste, räcker långt utom fenhinnan och ungef. till midten af 

 stjertfenan. Derefter aftaga strålarne i längd bakåt, så att 

 den bakerste är den kortaste, och alla räcka mer eller mindre 

 långt utom fenhinnan. Afståndet mellan 3:dje och 4:de strå- 

 larne är något större än det mellan de andre, af hvilka l:ste 

 och 2:dre äro hvarandra närmast. Fenhinnan sträcker sig 

 bakom den bakerste strålen ända till basen af den 2:dra rygg- 

 fenans l:ste stråle, hvadan båda fenorna äro nästan samman- 

 hängande. Den 2:dre strålens höjd är 2Vio *. eller 81 mill. 

 och den 4:de strålens d:o är ^ ,o t. eller 27 mill. — 2:dra 



