696 Slägtet Liparis. 



det Grrönläadska exemplaret äro de af en jemförelsevis betydlig 

 längd'). Ögonen äro små, och deras längddiameter innehålles 

 hos de ofvan anförda 3:ne äldre exemplaren ungef. 6 ggr, och 

 hos det unga -lide d:o 4 '/o ggi' i hiifvudets längd. Gällocken 

 äro till följd af den betäckande huden och musklerna något 

 otydliga, men förlocket t3xkes hafva bakre och undre kanterne 

 släte och jemnt afrundade. Locket och underlocket bilda till- 

 samman en bakåt utstående spetsig vinkel ofvan basen af bröst- 

 fenan. De hafva ungef. samme form som hos följande art. 

 Gälöppningarne äro små och belägne under locket och under- 

 locket. Gälhinnorna äro förenade under gälnäset, framom främre 

 delarue af bröstfenornas fästen, och hvardera har 6 strålar. På 

 hufvudet förmärkas, utom de redan nämnda, några glest sit- 

 tande slemporer. En sitter midt under ögat, en bakom det 

 samma och en ett godt stycke under och bakom denna senare, 

 i rigtning emot den bakre spetsen af locket. Såsom redan är 

 anfördt, sitta ett par framom och något innanför de främre tub- 

 formade näsborrarne, och framom dessa och strax ofvan kanten 

 af nosspetsen äro ett par dylika. På underkäken förefinnes en 

 parallelt med den gående rad af 10 stycken sådana, af h vilka 

 de bakersta sitta ett godt stycke bakom munvinklarne. Dessa 

 porer hafva vi funnit vara konstanta på alla dem, vi haft till- 

 fälle att undersöka, och de torde derför för arterna inom 

 detta slägte vara af samma betydelse, som hudpapillerna på 

 hufvudet hos arterna af si. Gohius. — Tänderna äro små och 

 talrika, och bilda kardor med täta sneda rader på mellankäks- 

 benen och underkäken. De äro något hoptryckta, med treflikig 

 krona och med den mellersta fliken större än sidoflikarna. — 

 l:sta ryggfenan, som börjar något bakom bröstfenornas fästen, 

 ungef. midt öfver bakre kanten af sugskifvan, och som baktill är 

 genom fenhinnan förenad med stjertfenan till ungef. 74 ^Uer 

 1/3 af denna senares längd, har 32 till 42 enkle strålar, af 

 hvilka de 7 till 15 främste äro oledade men mjukspetsige, och 



1) På små exemplar äro de af bakre paret föga tydlige. Derför har 

 Kköyer vid sin beskrifning af L. lineatus (Naturhist. Tidskr. 2 Esekke, 

 2:det Bd. pag. 285) förbisett dem, och beskrifvit det främsta parets såsom 

 de bakre, och i stället upptagit de slemporer, som hafva sitt läge framom 

 det främsta parets såsom varande detta senare par. Malm har (Göteb:s 

 och Bohushs Fauna pag. 449 m. fl.) sedermera råkat ut för samma förse- 

 else, och Th. Gill (anf. st) har till en del äfven begått samma fel. 



