Nordiske Sug"fisken. 697 



de 25 till 27 derpå följande äro ledade, och den bakevste är 

 fästad ett stycke framom stjertfenans bas. Den är helt låg- 

 framtill och ett litet stycke bakom början gruudt urbngtad, 

 och dess främre strålar äro hos de äldre till större delen dolde 

 i huden, men något mera framstående hos de unge. Den har 

 sin största höjd på midten eller något bakom midten, och sän- 

 ker sig derifråu något bakåt, men är dock baktill betydligt 

 högre än framtill, och dess bakerste strålar äro temligen långe^ 

 hvadan der är en tydlig gräns eller bugt mellan den och stjert- 

 fenan. De ledade strålar nes leder äro långe. — Anal fenan, 

 som börjar något bakom början af ryggfenan och mer eller 

 mindre långt framom midten af totallängden i), och slutar nå- 

 got litet bakom slutet af ryggfenan samt är förenad med stjert- 

 fenan något längre ut än den senare, så att spetsarne af dess 

 bakerste strålar äro bakom de samme af ryggfenan, har 26 till 

 38 enkle strålar, af hvilka 1 till 2 främst uti fenan äro ole- 

 dade men mjukspetsige, och de öfrige äro ledade 2). Denna 

 fena är för öfrigt af ungefär samme byggnad som ryggfenan 

 och föga lägre än den, ehuru dess undre kant är nästan rät 

 och icke så konvex som den senares. Äfven mellan den och 

 stjertfenan är en tydlig gräns, ehuru bugten dem emellan är 

 grundare, till följd deraf att de äro förenade längre ut å den 

 senare. Hos unge individer är skilnaden mellan den och rygg- 

 fenan i detta afseende mindre märkbar. — Bröstfenorna äro 

 stora och breda och baktill snedt afrundade, samt räcka, tillba- 



1) Hos det ofvan anförda Grönländska exemplaret börjar analfenan 

 ovanligt långt framme, så att afståndet mellau den och nosspetsen inne- 

 hålles ungef. 2^/3 ggr i totallängden, då samraa afstånd hos de andra ex. 

 blott innehålles ungef. 2 '/j till 2 '^ ggr i den senare. Hos det först nämnda 

 utgör äfven analfenans längd ungef. '/j af totallängden, då den hos de 

 andra är märkbart mindre än denna hälft. Till en del beror detta sanno- 

 likt derpå, att det Grönl. ex. är en äldre hane. 



2) Kröyer har uppgifvit, att de oledade strålarnes antal i denna 

 fena hos Liparis tunieatus är 7, och att deras antal i ryggfenan hos den 

 samme är 21. A de af oss mikroskopiskt undersökta exemplaren hafva vi 

 funnit det här uppgifna mindre antalet af dylike strålar i dessa fenor. 

 KröYERS exemplar hafva varit större än våra, och det är derför möjligt 

 att de af detta skäl haft ett större antal sådane. — Malmgren (anf. st.) har 

 uppgifvit, att exemplaren från Spetsbergen hafva i rygg- och analfenorna i 

 medeltal 3 — 4, och i bröstfenorna 1 — 2 strålar mer än exemplaren frän 

 Östersjön. Han har dock icke funnit detta vara konstant. 



