698 Släo^tet Liparis. 



kalagda, hos våra Skandinaviska och hos unga exemplar något 

 bakom anus, och hos de Grönländska till analfenan. Deras längd 

 från främre kanten af deras bas till deras bakre kant innehål- 

 les enligt de ofvan meddelade måtten omkr. 3 '/o till SVs §S^' 

 i totallängden, och är enligt Kköyer stundom nära V,, af den 

 samma. Antalet af deras strålar är dels efter lokalerna och 

 dels efter åldern underkastadt en betydlig vexling. Hos unga 

 exemplar är det i allmänhet minst, och uti den högsta norden 

 och vid Grönland blir det störst. Det vexlar mellan 32 och 

 42, af hvilka tal det först nämnda förekommer hos unga, och 

 det senare har af Kröyer och Collett blifvit funnet hos stora 

 exemplar från Grönland och Spetsbergen. Vi hafva emellertid 

 enligt ofvanstående tabell hos ett exemplar från Östersjön och 

 hos ett d:o från Spetsbergen funnit lika antal, nemligen 34, och 

 hos ett d:o från Grönland endast 36 '). Bröstfenornas baser 

 sträcka sig långt fram på hufvudets undre sida, framom sug- 

 skifvan och mellan denna och gälhinnornas gemensamme frie 

 kant under gälnäset. Båda äro här nära intill hvarandra, men 

 äro dock icke förenade, såsom Kköyer uppgifver. Deras strålar 

 bilda 2:ne afdelniugar. De främre 7, som omgifva sugskifvan 

 pä sidorna, äro glesare och tjockare än de andre, samt skjuta 

 med sine spetsar längre ut utom fenhinnan, och i synnerhet är 

 detta förhållandet med 4:de till 7:de strålar ne, och den af desse 

 strålar bildade afdelningen är genom en bugt afskild från de 

 följande 2). De 2:ne främste af dem äro emellertid mycket 

 korte. De 15 till 16 bakom bugten varande strålarne bilda en 

 ■öfvergång mellan de i främre afdelningen och de bakerste eller 

 <)fverste strålarne, derigenom att deras spetsar äro något utstå- 

 ende utom fenhinnan. Alla strålarne äro enkle men ledade. 

 — Den af huhfenorna bildade sugskifvan, hvars längddiameter 

 hos de äldre utgör ungef. J/g och hos de unge en något större 

 del af totallängden, är hos de äldre rundadt oval, med en helt 

 obetydlig urbugtning å hvardera sidan framtill, samt hos de 



J) Ekström uppgifver för det af honom beskrifna exemplaret endast 

 28 strålar i bröstfenan, och Nilsson uppgifver t. o. m. blott 26, men båda 

 dessa tal anse vi icke tillförlitliga, pä grund af den svårighet, som räk- 

 ningen är underkastad. 



2) Det är desse förlängde strålars utseende, som liknar ett skägg un- 

 der hufvudet, som gifvit anledning till det af Ekström gifna artnamnet 

 harhatus. 



