732 Slägtet Cyclopterus. 



erliålles mindre ofta i Mörkö skärgård utanför Södermanland^ 

 samt är der sällsynt och blott fångas under den varmare års- 

 tiden, vanligen i Maj månad. Enligt Gr. Lindström i) fås den 

 vid Gotland. I södra Östersjön lär den vid Sveriges kuster 

 vara sällsynt, ehuru den af Benecke och Möbius & Heincke upp- 

 gifves såsom förekommande vid Preussens Östersjökuster, eme- 

 dan H. D. J. Wallengren'-) uppgifver, att den är sällsynt vid 

 östi'a kusten af Skåne, och i Skandinavisk Fauna anföres, att 

 den icke förekommer vid Skånes Östersjökuster, ehuru der nam- 

 nes, att den vid kusten af Blekinge kallas Sjuryggfisk. Vid 

 vår vestra kust är den, i synnerhet under våren och försom- 

 maren, allmän, från och med Öresund till Norge, och förekom- 

 mer då der på 2 till 20 famnars djup. I Bohuslän fås den i syn- 

 nerhet ofta under Maj månad, och träffas då företrädesvis i sund 

 med stark strömsättning. — Enligt K. Collett (anf. st.) är 

 den allmän vid alla Norges hafskuster, från de sydligaste upp 

 till Varangerfjorden, och enligt Pallas •'') och A. J. Malmgren 

 förekommer den äfven vid kusterna af Kyska Lappland och i 

 Hvita Hafvet. Det är derför troligt, att den under isperioden 

 härifrån inkommit till nordlige delarne af Östersjön och Bott- 

 niske Viken. — Dessutom förekommer den söder ut till Eng- 

 land och till Frankrikes Atlantiska kuster, samt vid Island, 

 Grönland och nordöstra kusten af Norra Amerika, ner till Gap 

 Hatteras. Steindachner har icke anträffat den vid den Iberiska 

 Halfön, så att den i Europa har sin sydlige gräns vid Frank- 

 rikes vestra kust. 



Den är en bottenfisk, som i allmänhet är trög och icke 

 företager några vidsträckta vandringar, men under vintern döl- 

 jer sig på större djup och under våren och sommaren närmar 

 sig kusterna. I Mörkö skärgård håller den sig enligt Ekström 

 1 allmänhet på djupet. Medelst sin sugskifva suger den sig 

 så starkt fast vid stenar och andra fasta föremål på hafsbott- 

 nen, att den med svårighet kan tagas loss. Den lär föredraga 

 stenig och tångbevuxen botten, och i synnerhet sådan hvarest hålor 

 förefinnas mellan stenarne, och remnor och fördjupningar i klip- 

 porna, men den förekommer stundom äfven på mera jemn och 



1) Gotlands läns Hushållningssällskaps årsberättelse för 1866 (aftr. 

 pag. 16). 



2) Öfvers. af K. Vet. Akad-.s Förh. 1866, N;o 1, pag. 5. 



3) Zoographia Rosso-Asiatica, vol. Ill, p. 73. 



