Stenbiten. 733 



sandig botten. De små ungarne suga sig äfven fast, och träf- 

 fas derför stundom på detta sätt fastade vid i hafvet kring- 

 drifvande tång ganska långt från land. Då man har dem lef- 

 vande i fångenskap, ligga de merendels stilla och fastade vid 

 kärlets botten, och böja dervid stjerten framåt vid sidan af den 

 främre delen af kroppen, på samma sätt som arterna af slägtet 

 Liparis, med hvilka de dessutom förete en viss likhet. Både 

 de och de äldre äro mycket seglifvade, och träffas stundom i 

 bräckt vatten i flodmynningar o. d. st., hvilket harmonierar 

 med dess förekomst i Bottniske Vikens nästan färska vatten. 

 Den är icke någon roffisk. Enligt C. U. Ekström (anf. st,) lef- 

 ver den af kräftdjur, maskar och manetdjur, och Kköyer (anf. 

 st.) uppgifver, att han en gång hos en stenbit funnit ventrikeln 

 uppfyld med en massa liknande sammanlupen mjölk, och att 

 han hos ungar af stenbiten funnit ventrikeln fyld af "Idotheer, 

 Tångloppor och insekter {Bytisci o. s. v.)". P. Olsson i) anför, 

 att han hos alla af honom undersökta funnit i ventrikeln en 

 hvit, grötlik massa, och att bland den funnos några röda bitar 

 af kräftdjur. Vi kunna konstatera Ekströms uppgift om dess 

 förtäring af manetdjur, emedan vi i dess ventrikel funnit half- 

 digererade lemningar af dessa samt derjemte hela exemplar af 

 sådana Hyperider, som vi ofta anträffat inuti Aurel/a aurita. 

 Den af Kröyer och Olsson hos den funna hvita grötlika mas- 

 san har således utan tvifvel varit mer eller mindre upplöste 

 lemningar af denna Medusid, och de röde bitarne af kräftdjur, 

 som Olsson derjemte funnit, hafva säkerligen varit lemningar 

 af Hyperider, hvilka äfven vi funnit till färgen röda. Således 

 torde manetdjur utgöra en väsendtlig del af dess föda, jemte 

 kräftdjur och maskar. Dess lek inträffar under våren och för- 

 sommaren, den tid, under hvilken den för detta ändamål när- 

 mar sig kusterna och träffas på grundare vatten. Kböyer har 

 vid Öresund funnit hanarnes mjölke flytande i slutet af Mars, 

 och vi hafva hos en hona, tagen i Juni vid Norge, funnit rin- 

 nande rom. Det är således antagligt, att den leker något ti- 

 digare på året i sydligare trakter än i de nordligare. Den tjoc- 

 kes lefva i monogami, emedan vid lektiden en hona och en hane 

 alltid åtföljas. Man har iakttagit, att sedan honan lagt äggen, 



1) Iakttagelser öfver Skandinaviska fiskars föda: Lunds Universitets 

 Årsskrift, Tom. VIII. 1871. 



