73-4 Slägtet Cyclopterus. 



dessa omedelbart därefter befruktas af hanen medelst mjölkens 

 pågjutning, och att den senare sedermera bevakar dem och t. o. 

 m. modigt försvarar dem tills de blifvit kläckta. Äggen läg- 

 gas merendels i hålor mellan stenar och tång, och äro temli- 

 gen stora, men dock så talrika, att man hos en hona någon 

 gång funnit öfver 200,000. Den fångas i allmänhet med nät, 

 nemligen sådana, som utsättas för fångst af torsk och flundror; 

 och den tager sällan eller aldrig på krok. I Bohuslän tages 

 den ofta med ostrontång, då den står stilla, fastsugad vid klip- 

 por och stenar, enligt benäget meddelande af Konservator G. 

 KoLTHOFF. Honorna anses odugliga till föda, men hanarnes 

 kött är (.fint och läckert ehuru löst, då fisken flås och stufvas 

 på samma sätt som lake. Deras värste fiender äro sälarne, som 

 gripa dem och flå utaf dem deras hud från nacken till stjert- 

 fenans bas, samt derefter med begärlighet förtära dem. 



Underslägtet EUMICROTREMUS, Tu. Gill. 



1) Proceed. of the Acad. of Nat. Sciences of Philadelphia 1864, pag. 

 190. — 1864). 



Kroppen mycket kort och tjock, täckt af talrike store, koniske och 

 tillspetsade henartade knölar. Ryggköl saknas, och l:sta rygyfenan är hos 

 de äldre distinkt. Gälöppningen är mycket liten, belägen under locket 

 och högt ofvan bröstfenans bas. Sidolinie förefinnes. Tänderna äro fina 

 och bilda framtill på käkarne flera reguliera sneda rader. 



Till detta undersläkte hörer blott 1 art, nemligen 



Cyclopterus spinosns, O. Fabricius. 



Hufvudet innehålles 2 ','2— -? '/s yw i totallängden. 2:ne par tubfor- 

 made näsborrar. Trakten omkring anus och fenorna äro nakna '). 



1 rf. 6-7; 2 rf. 10 12; af. 10-12; brf. 23-25; stjf. 10-11^). 

 Cyclopterus spinosus, O. Fabricius: i O. F. Miillers Zoologiae Danicse 

 Prodromus, pag. IX. — 1776. 

 „ „ Idem: Fauna Groenlandica, pag. 134. — 1780. 



„ „ F. Faber: Naturgescii. d. Fische Islands, pag. 53. 



— 1829, 



1) Denna diagnos och den följande beskrifningen grunda sig på 

 de af Kröyer och R. Collett lemnade beskrifningarna. 



2) Sannolikt blott 9 fullständige, d. v. s. till stjertfenans spets 

 sig sträckande strålar i denna fena. 



