756 



Slägtet Lophius. 



fiskar. Tvenne sliigteu och tveune arter tillhöra vår nordiska 

 fauna, men blott den ena arten är normalt förekommande 



hos oss. 



LOPHIID.E, 



Hufvudet. . ., 



nedtryckt och bredt 1. Lophius, Artedi 



hoptryckt och högt 2. Antennarius, Commekson. 



1. Slägtet Lophius, Arteoi. 1738. 

 (Genera Pisciuni, pag. 62. — 1738). 



Hufvudet utomordentligt stort, bredt och nedtrycht, med 

 mycket stor och vid mun samt med många taggar. Kroppen 

 flaken, men huden, i synnerhet på sidorna af hufvudet och 

 kring munnen, försedd med fransJika hihang. Syllika, myc- 

 ket spetsiga ocJt olikstora tänder, som på käkarne sitta i 2:nc 

 alternerande rader och på gombenen i enkel rad, och blott äro 

 2 eller 3 på hvardera sidan af plogbenets främre ände. 2:ne 

 ryggfenor, af hvilka den främre är mindre, med de 3:ne främre 

 strålarne isolerade och belägne på hufvudet samt långe och ten- 

 takellike, och med de 3:ne bakre af vanlig beskaffenhet och sam- 

 manbundne genom fenhinna. Gälarne 3:ne cl hvardera sidan 

 och gälöppningarne store och belägne i armliålorna under bröst- 

 fenorna '). Appendices p)yloric(B 2:ne. Si)nblåsa saknas. Un- 

 ()arne äro mycket olike de äldre. 



Detta slägte omfattar enligt Gunthek-) 4 arter, från Eu- 

 ropa, N. Amerika, Afrika, China, Japan och Amiralitets Öarna. 

 De äro i allmänhet bottenfiskar och hålla sig stundom på större 

 och stundom på mindre djup, samt äro glupske roffiskar, ehuru 

 de äro dålige simmare. Vid fångandet af deras rof, som 

 vanligen utgöres af fiskar, understödjas de i betydlig grad dels 

 af färgteckningen och hudfransarne, som likna omgifvande 

 växtdelar m. m., och följaktligen hjelpa dem att dölja sig, och 

 dels af de isolerade fenstrålarne, som begagnas såsom lockbeten, 



1) Det är dessa egendomligt belägne gälöppningar som föranledt 

 Linné att räkna Lophius till Arafibierne och till den afdelning bland dem, 

 som han kallat Natites. 



2) An Introduction to the Study of Fishes, pag. 470. 



