758 Slägtet Lophius. 



Lophius inscatorius, Francis Day: The Fishes of Great Biitaiii & Ire- 

 land, Part II, pag. 75, pl. XXIX. — 1881. 

 „ „ MöBlus & Heincke: Die Fische der Ostsee, pag. 42. 



— 1883. 

 Uti sill "Skånska Resa", pag. 327 (är 1751), aiiförer Linné denne fisk 

 för första gången såsom tillhörande Sveriges fauna, under den Svenska be- 

 nämningen Hafs-Padda. Det der beskrifna exemplaret var taget vid Kul- 

 laberg, och blef Linné förevisadt af Kapten VON Kocken, egare af Krap- 

 perups gård, och förmodligen var fisken der känd under detta namn, ehuru 

 Linné icke nämner något derom. Enligt C. U. Ekström ') och A. W. 

 Malm (anf. st.) kallas den i Bohuslän Merulk, och Malm nämner, att den 

 dessutom derstädes äfven benämnes Havulk. Detta senare namn antöres 

 äfven af D:r Carl Cederström^). Enligt Ström (Söndmörs Beskr.) be- 

 nämnes den i vestra Norge Bredflab, och enligt Pontoppidan äfven Steen- 

 ullce. I Skand. Fauna anföres derjemte, att den i Norge kallas Marulk 

 och Paddefisk, af hvilka namn äfven vi hört det förra. 



Beshr. Den ernår en betydlig storlek, och enligt de upp- 

 gifter, som förekomma hos Cuvier & Valenciennes, Yarrell och 

 Nilsson, lär den blifva 5 till 6 fot lång, och då den i förhål- 

 lande till längden har en betydlig bredd, så är det klart, att 

 de, som hafva en sådan längd, hafva en mycket betydlig kropps- 

 volum, samt ett jemförelsevis ofantligt hufvud och gap. Så stora 

 erhållas emellertid mycket sällan, och den vanliga längden af 

 de större exemplar, som fångas, är 3 till 4 fot. Malm uppgif- 

 ver i Göteborgs och Bohusläns Fauna, att det största exemplar, 

 som han under 30 års tid erhållit, var 4'/., fot långt. Då 

 hufvudet vid den senare tillväxten tyckes tilltaga jemförelsevis 

 mera i bredd och storlek än den öfrige kroppen, så är det tyd- 

 ligt, att de mycket stora exemplaren hafva ett enormt stort och 

 bredt hufvud, som utgör hos dem en jemförelsevis betydligare 

 del af kroppsvolumen än hos de mindre. Hos bådadera är det 

 emellertid ett utmärkande drag i denne fisks byggnad, att huf- 

 vudet utgör en jemförelsevis mycket betydlig del af nämnde 

 volum. Strax bakom hufvudet är kroppen bred och stor, ehuru 

 ej så bred som hufvudet, men den aftager mycket hastigt i 

 bredd eller tjocklek bakåt. Ehuru kroppen ända bort emot 

 stjertfenan är bredare än hög, är den dock ej synnerligen starkt 

 nedtryckt, och visar sig derför bakåt nästan trindlagd. A ett 



1) Götebts K. Vetensk. och Vitterhrs Samh:s Handl ny tidsf. l:sta 

 haft. pag. 38. 



2) Öfvers. af Kongl. Vet. Ak:s Förh. 1876, N:o 4, pag. 65. 



