766 Slägtet Lophius. 



frie spetsar förestälde långa bakre utskott på fjärilens bakre 

 eller undre vingar. Den var äfven i detta stadiet till någon 

 del genomsigtig, med talrike pigmeutfläckar och chromatophorer, 

 och förde ett pelagiskt, rörligt lif i hafsytan. Dess färg var 

 mycket ljust gråaktigt violett, men långs ryggens öfre del oliv- 

 grön; kroppen och hufvudet betäckta med mörkare gråviolette 

 pigmentfläckar. Bukfenorna med intensivt svarte pigmentfläc- 

 kar, och några dylike äfven vid änden af urostylen. Gråvio- 

 letta pigmentceller voro i synnerhet talrika långs bröstfenornas 

 strålar; och rygg-, anal- och stjertfenorna voro ännu mycket 

 genomsigtiga och med en fin violett skiftning. Hos dessa ut- 

 vecklingsstadier är det i synnerhet anmärkningsvärdt, att l:sta 

 ryggfenan så tidigt uppträder, ehuru i början blott med en 

 enda stråle. — De af Gunthek beskrifne ungarne från Medel- 

 hafvet, som utan tvifvel varit större i), bilda en öfvergång mel- 

 lan den siste af Agassiz beskrifne ungen och de af v. Duben & 

 Koren beskrifne, som varit ännu större och mera utbildade. De 

 af GtJNTHER beskrifne hafva haft kroppen något mindre nedtryckt 

 än de sist nämnde, samt utmärka sig dessutom från desse ge- 

 nom följande: att den l:ste isolerade ryggfenstrålen är längre 

 och bär i spetsen 2:ne cilierade hudskifvor; att bröstfenorna äro 

 ännu mera afrundade och hafva de mellerste strålarne förlängde 

 i långe trådar; och i synnerhet derigenom att bukfenorna äro 

 mycket längre, med de 4 inre strålarne utlöpande i mycket 

 långe trådar, som räcka bakom spetsen af stjertfenan, samt i 

 detta afseende i det närmaste likna dem hos Agassiz' exemj^lar. 

 — De af v. DijBEN & Koren beskrifne ungarne voro den ene 

 94 mill. och den andre 78 d:o lång, och hade redan genom det 

 starkare nedtryckta hufvudet närmat sig mera till den utbil- 

 dade fisken, men skilde sig dock betydligt från denne genom 

 följande: att den l:ste isolerade ryggfenstrålen var mycket kort 

 och bar i änden en transversel, cylinderformig och cilierad 

 knapp; att alla fenorna voro större, och af dem l:sta ryggfe- 

 nans bakre afdelning genom fenhinna sammanbunden med den 

 2:dra ryggfenan, och bröstfenorna mycket stora, nästan mera 

 än halfcirkelformiga, och räckande långt ut på stjerten, samt 

 deras yta större än hufvudets, och bukfenorna såsom utbredda 



1) GttNTHER har ty värr icke lemnat någon uppgift öfver dimen- 

 sionerna. 



