Merulken. 767 



solfjäderformiga och räckande utom hiifviidets sidor. Hos den 

 större ungen voro bukfenorna nära dubbelt längre än hos den 

 mindre, antydande en individuel skiljaktighet uti utvecklingen. 

 Hufvudet var dock ännu icke så starkt nedtryckt som det af de 

 äldre. Hos både desse och de af Gunther beskrifne ungarne var 

 stjertfenan homocerk och starkt afrundad. Hela kroppen ofvan och 

 fenorna voro spräckliga af gulgrått och svartgrått; hela undre 

 sidan hvit; bukfenorna med svart hinna och hvitaktige strålar. 

 Då den ene af desse ungar togs, simmade den lifligt omkring i 

 hafsytan, liksom det största af Agassiz beskrifna exemplaret. — 

 Utan tvifvel förete desse ungar, liksom de af Cyclopterus liim- 

 pus^ betydliga individuella skiljaktigheter i afseende på gången 

 af utvecklingen. A här varande Universitets zoologiska museum 

 förvaras ett par ungar från Alger, skänkte af Prof. N. Gr. Kjell- 

 berg, och som genom antalet 11 strålar i 2:dra ryggfenan visa 

 sig tillhöra arten LopMus piscatorius. De äro endast 85 mill. 

 långe, men hafva dock redan genomgått sin förvandling och 

 likna hufvudsakligen de äldre. En och annan afvikelse från 

 desse senare förmärkes dock ännu hos dem, häntydande på de 

 ungarne tillkommande egenheterna. Den l:ste isolerade rygg- 

 fenstrålen är kortare och vid spetsen något utvidgad, men bär 

 derstädes ett tvådeladt och i spetsen cilieradt blad. Bröst- och 

 bukfenorna äro något större, men dock af samme form som hos 

 de äldre, endast med något längre franslikt utstående ändar af 

 fenstrålarne. De förra äro 16 och de senare 14 mill. långa. 



Skelettet. Detta företer en hel del egenheter. Det fasta 

 kraniet är af en temligen långsträckt och nedtryckt form. Dess 

 bredd innehålles ungef. 1 -/j ggr i dess längd, och dess höjd 

 baktill 2:ne ggr i dess bredd. Nackbensapparaten har den egen- 

 heten att den genom sidonackbenen, men icke genom basilar- 

 benet är sammanvuxen med l:sta kotan. Deraf följer, att sido- 

 nacbenen icke hafva några ledknappar. Basilarbenet är under- 

 till afruudadt och begränsar nackhålet nedtill. För öfrigt be- 

 gränsas detta endast af sidonackbenen. Öfre nackbenet har blif- 

 vit långt afskildt från sidonackbenen, och har sitt läge uppe 

 på midten af hjessan, och mellan det och sidonackbenen och 

 1 :sta kotans neuralbåge ligga ossa epotica, som stöta intill hvar- 

 andra, och hafva hvartdera å sin öfre sida hos yngi-e en stor tagg. 

 Utanför o. epoticum är ett fast med kranialväggen samman- 

 vuxet ben, som vi anse oss böra antaga för det således här till 



