Mevulken. 771 



men skulderbladet har dock den vanliga scapnlarfenestran. Korp- 

 benet är upptill bredare, och har den nedre änden, mellan hvil- 

 ken och nyckelbenet der är ett hål, afsmalnande. Vid båda 

 dessa senare ben äro de båda förlängda brachialben, som utgöra 

 bröstfenans skaft, fastade medelst brosk. Det undre af brachial- 

 benen är flera gånger större än det öfre. samt vid änden ut- 

 bredt, och der ensamt bärande bröstfenans strålar, som således 

 icke ens till någon del äro fastade på det öfre af dem. Bäc- 

 kenbenen äro små, framtill halftrinda och baktill utbredda. 

 Med sine främre, smale ändar äro de medelst brosk fastade vid 

 bakre sidan af nyckelbenen ett godt stycke ofvan eller bakom 

 dessa bens främre eller nedre ändar. Från bäckenbenens bakre 

 utbredde ände går ett utskott inåt, och dessa utskott (ett å 

 hvartdera benet) äro medelst brosk sammanbundna. Vid den 

 utbredde ändens yttre hörn är bukfenan fästad. 



Merulken har en mycket vidsträckt både geografisk och 

 batymetrisk utbredning. Vid våra östra kuster förekommer den 

 icke, och enligt Skandinavisk Fauna samt så vidt vi sjelfve er- 

 farit det, förekommer den icke heller vid Skånes östra och södra 

 kuster, ehuru den enligt Möbius och Heincke (anf. st.) stundom 

 erhålles i den sydvestra delen af Östersjön, vid kusten af 

 Schleswig, sannolikt dit inkommen genom Stora Belt. Vid hela 

 den vestra kusten af Sverige, från trakten af Landskrona och 

 norrut, förekommer den deremot, men inom Öresund äfvensom i 

 södre delen af Kattegat är den temligen sällsynt. Vid Bohus- 

 läns skärgård fås den oftare, ehuru den öfver allt icke kan sä- 

 gas vara någon talrikt förekommande fisk. Då den emellertid 

 oftast bortkastas eller återsläppes i hafvet, när den blifvit fån- 

 gad, påträftas den sannolikt vida oftare än man får kännedom 

 om, och torde derför vid vår vestra kust vara allmännare än 

 man har sig bekant. Hanarne fås mera sällan än honorna. — 

 Enligt E. CoLLETT (anf. st.) förekommer den spridd vid alla 

 Norges kuster, från de sydligaste upp till Varangerfjorden. — 

 För öfrigt förekommer den vid alla Europas vestra och södra, 

 kuster samt i Medelhafvet, och äfven vid detta hafs Afrikanska 

 kuster. Enligt Steindachner är den mycket allmän vid den 

 Iberiska Halföns kuster. Den har äfven erhållits vid Goda 

 Hopps Udden samt förekommer vid Norra Amerikas östra kust 

 ned till Cap Hatteras, då Lopliiiis americanus, Cuv. & Val. 



