772 Slägtet Lophius. 



är samma art som deu, meu deii har icke anträffats vid Grön- 

 land, ehuru den enligt Fabeu förekommer vid Island. 



Hvad dess lefnadssätt beträffar, så är det kändt och äfveu 

 af hela dess byggnad antydt, att den är en glupsk och omätt- 

 1ig roffisk,- som lefver af fiskar och som vanligen håller sig 

 vid bottnen, der den dold bland stenar och tång eller ock i 

 den löse dyn, i fall det är på större djup, lurar på sitt rof, 

 hvilket den med tillhjelp af sine rörlige isolerade fenstrålar, 

 liknande maskar, lockar till sig. Då den är en dålig simmare, 

 kan man icke på annat sätt förklara, Imruledes den kan taga 

 snabbt simmande fiskar, som stundom äro af ganska betydande 

 dimensioner, och den har vanligen ventrikeln fyld af rof). 

 Dess färg och hudbihang göra, att deu har en förvillande lik- 

 het med omgifvaude växter m. m., och att den desto lättare 

 kan dölja sig, då den lurar på rof. Denna egenskap af skick- 

 lig fiskare har gifvit anledning till det af Linné gifna artnam- 

 net, piscatorius och till det af Kondelet ett par hundra år 

 förut gifna namnet Råna piscatrix. Då den på bottnen för- 

 flyttar sig från ett ställe till ett annat, sker detta med till- 

 hjelp af bukfenorna, emedan den eljest genom de vanliga rö- 

 relserna med stjerten, lätt skulle skrämma de i närheten va- 

 rande fiskarne. Den förekommer på mycket vexlande djup. De 

 yngre hålla sig dock i allmänhet på mindre djup och de store 

 och gamle på större d:o. Malm (anf. st.) uppgifver, att den i 

 i allmänhet håller sig på hård botten, beväxt med alger, på 5 

 till 18 famnars djup, men detta torde företrädesvis blott vara 

 förhållandet med de yngre, emedan vi i Norge erhållit uppgif- 

 ter om större exemplars fångande med långref eller backa på 

 mycket större djup (100—150 famnar eller mera), och R. Col- 

 LETT anför, att den oftast fångas "på stort djup" utanför Nor- 

 ges sydvestra kust, vid fiskbankarne derstädes under de stora 

 torskfiskena. Äfven i Skandinavisk Fauna uppgifves, att de 

 största exemplaren fångas längst ute på det största djupet. A. 

 Agassiz (anf. st.) uppgifver, att de äldre af denne fisk vid N. 

 Amerikas östra kust äro jemförelsevis djupvattensfiskar, och att 

 han derstädes "draggat" den (sannolikt med trawl) på 320 fam- 

 nars djup ; men honorna söka i och för äggläggningen grundare 



1) Deu tager stundom sådaiie, som icke äro snabbe simmare, och 

 man bar i ventrikeln af stora exemplar ej sällan funnit Raja hatis. 



