Meiulken. 773 



vatten. Stundom händer det emellertid att den närmar sig 

 stränderna och uppstiger högre i vattnet, då den söker sitt rof, 

 och att den t. o. m. tager på vattnet simmande eller dykande 

 fåglar, och det finnes exempel på, att den angripit och svårt 

 sårat badande menniskor. — Ofver dess fortplantning har man 

 hos oss icke haft tillfälle att göra några iakttagelser, och 

 Kröyer (anf. st.) nämner endast, att han hos honor, som blif- 

 vit tagna midt under sommaren, funnit stora romsäckar, och 

 han förmodar derför, att dess lek inträffar mot slutet af som- 

 maren *). Detta öfverensstämmer temligeu nära med de af A. 

 Agassiz gjorda iakttagelserna vid N. Amerika. Han uppgifver 

 nemligen, att dess ägg derstädes ofta anträffas lagda under den 

 senare delen af Augusti månad. De förekomma flytande i hafs- 

 ytan, inneslutna i en slemmig massa, som bildar band af .3 

 fots bredd och 20 till 30 fots längd. Den slemmiga massan 

 är af en ljust gråviolett färg, och de mörke pigmentfläckarne 

 hos ungarne, då de ännu äro inneslutne i äggen, gifva åt mas- 

 san ett något svartaktigt utseende; men på nära håll se eljest 

 dessa band ut som kolossala krusflor. Äggen bilda uti massan 

 ett enkelt, irreguliert lager. — Merulken fångas endast tillfäl- 

 ligtvis vid fångst af annan fisk, oftast när dsn slukat sådane 

 fiskar, som fastnat på långref eller backa, men stundom fastnar 

 den på krok å handsnöre och stundom insnärjer den sig i garn, 

 som blifvit satta för fångst af torsk och flundror m. fl. fiskar. 

 CoucH berättar, att en gång en merulk slukade en på en krok 

 fastnad "Cow^/er" (Murcena conger), men denne sträfvade att 

 slippa ut ur hans gap och kröp dervid ut genom hans gälöpp- 

 ning, så att båda på detta sätt blefvo fångade. Fiskrarne hafva 

 merendels en fiss afsky för merulken. I afseende härpå anfö- 

 res i Skandinavisk fauna: "I somliga skärgårdar hafva fiskrarne 

 åtskilliga fördomar rörande denne vanskaplige fisk. Bland an- 

 nat mena de, att på den skuta, der en merulk fångas, då de 

 äro ute på storfiske, är någon feg, d. v. s. någon som är be- 

 stämd att snart dö. De taga derför sällan eller aldrig mer- 

 ulken om bord; de afskära "känsan" och låta honom gå bort 

 med kroken; eller ock, då de med linan halat honom, hän- 

 gande på kroken, upp till hafsytan, och han har det vida gapet 



1) Thompson (Natural History of Ireland, IV, p. 120) har beräknat 

 äggens antal hos en större hona till 1,427,344. 



