Marmorerade Tångulken. 779 



och 3:dje isolerade strålarne, men ögonen uppstiga icke till dess 

 profil. Gälöppningen i armhålan eller under basen af bröstfe- 

 nans skaft är 1 72 ^il^- i diameter. Gälhinnans strålar äro G, 

 smale och fine. På hufvudet, nemligen på nosen ofvau öfver- 

 läppen, bakom munvinklarne, på hakan och strupen förmärkas 

 en del hudbihaug, som på de senare ställena äro längre och 

 greniga. — Tänderna äro små, men olikstora, spetsiga och 

 krökta inåt, samt sitta framtill på mellankäksbenen och under- 

 käken i flera irreguliera rader, och på plogbenets främre ände 

 i 2:ue skilda, utåt och bakåt riglade fält, som hvartdera har ett 

 par rader, och långs hvartdera gombenet bilda de ett par rader. 

 — l:sta ryggfenan består blott af 3:ue isolerade och på huf- 

 vudet belägne strålar. Den l:ste, som är mycket liten och 

 nästan föga tjockare än ett borst, samt ungefär hälften sä lång 

 som den 2:dre, sitter fästad på den främre sidan af dennes bas. 

 Den är klubbformigt förtjockad vid änden, och bär der stun- 

 dom en del fina papiller, och stundom en tunn, i kanten fint 

 delad hudskifva. Den "Jidre strålen, som är fästad ofvan ögo- 

 nen, är tjock och grof och täckt af rörlig hud samt emot spet- 

 sen försedd med greniga och långa hudbihang, och är nästan 

 så lång som hälften af hufvudets längd. Bakom denne stråles 

 bas är blott ett obetydligt frenulum. Den 3:dje strålen är myc- 

 ket större än den 2:dre och dess längd är ungef. lika med '-/s 

 af hufvudets d:o. Den är fästad på hjessan, något bakom ögo- 

 nen och ett godt stycke framom nacken. Den är täckt af rör- 

 lig hud, och har emot och vid spetsen, liksom den 2:dre d:o, 

 flera långa och greniga eller fint fördelade hudbihang. Dess 

 bakom basen varande frenulum är stort, och derför ligger den 

 vanligen mer eller mindre starkt rigtad bakåt. — 2:dra rygg- 

 fenan, som börjar öfver bakre kanten af underlocket och slutar 

 ungef. 1/3 hufvudlängd framom stjertfenan, och hvars höjd är 

 obetydligt mindre än hufvudets längd, har 11 till 13 strålar, 

 som alla äro ledade och de 2 till 3 bakerste tvåklufne till ba- 

 sen. De 2 — 3 bakerste strålarne äro kortare, och derför är 

 fenans bakre hörn afrundadt, men dock vanligen räckande nå- 

 got bakom stjertfeuans bas. — Analfenan, som är mycket min- 

 dre än 2:dra ryggfenau, och börjar under början af dennas bakre 

 Vs samt strax bakom auus, har 6 till 7 strålar, som alla äro 

 ledade och af hvilka 1 till 2 främst sittande äro enkle och de 

 öfrige tvåklufne till basen. Denna fena är afrundad och slutar 



