ning. De mandlige Udferselsveje, forsaavidt de ere kjeiidte, daimes 

 af et Parti af Nyren eller rettere Urnyren, som setter sig i For- 

 bindelse lued Testikleu. Dog iiiaa herfra imdtages Cyklostomerne, 

 idet for begge Kj0us Yedkommeude Kjonsprodukterue udt0mmes i 

 Bughulen og fores derfra ud gjeuiiem en Poms genitalis bag 

 Gattet. 



Blandt de fremsatte Fortolkninger af Benfiskenes Kjonsorganer 

 have nu nogle S0gt at tilvejebringe en Forbindelse med de evrige 

 Hvirveldyr ved at fastholde en Homologi imellem disses Ovidukter 

 eller „Mullerske Gauge" og Benfiskenes .Eggeledere. medeus andre 

 have nfegtet denne og indskrsenket sig til at bringe Harmoni til 

 Veje imellem de to Hovedformer af de kvindelige Kj0nsorgauer 

 indenfor Teleosterne selv (den typiske og den uden Udf0rselsgang) ; 

 Udf0rselsvejene opfattes da som noget for Benfiskene SiBregent men 

 fortolkes ellers paa forskjellig Maade. Betragtninger over de mand- 

 lige Kjonsorganer tra;de i Almindelighed ganske i Skygge. 



En Portolkuing af forstnaevnte Slags skyldes Waldeyer ^), 

 der fremsffitter den Anskuelse, at den egentlige ^Eggestok er ora- 

 fattet af ^Eggelederen , der opfattes som en Milllersk Gang , hvis 

 Bugliuletragt bar optaget Ovariet i sig og lukket sig om det. Han 

 henviser til Forboldene bos saadanne Pattedyr som Macropus og 

 Phascolomys, bvor Ovariet ligger indenfor Ovidukttragten, bos den 

 sidste endog tilligemed denne indesluttet i en Peritonealkapsel, og 

 finder dette saerlig auvendeligt paa saadanne Fiske som Scorpcena 

 scropha og Lepadogaster hicUiatus, om bvilke ban (efter Eatbkes 

 Beskrivelse) siger: „Hier liegt der eigentlicbe Eierstock (Kern 

 Ratbke, Keimlager v. Baer) inmitten eines weiten Sackes, der deni 

 Eierstocksack (Tubensack) der iibrigen Teleostier entspricbt, jedocb 

 nur an einer Stelle mit dem Kern verwachsen ist". 



Denne Anskuelse bar kunnet glsede sig ved fiere Tilba^ngere 



Eierstock und Ei. 1870, p. 78. En lignende Opfattelse ligger i den 

 p. 59 citerede Udtalelse (fra 1845) af Vogt og Pappenbeim for 

 Karpens Vedkommende, men disse Forfattere bave ikke gjort en videre 

 Anvendelse deraf; fremdeles i Leydigs p. 49, Note 1 anforte Ord. 



