Lei^erae med hele den Kraft, hvormed Sammenstødet skeer. 

 Naar Piggene ere talrige, som hos Acronuroiderne^ kan en 

 slig Foranstaltning kun opfattes som et Tillæg af mindre Vig- 

 tighed, da de dog gjensidigt støtte hverandre; men sin fulde 

 Betydning naaer dette Forhold, naar Vaabenet er anbragt 

 enkeltviis — eller, hvad der er det Samme, den forreste Pig- 

 straale er saameget længere og sværere end de efterfølgende, 

 at kun den vil kunne komme til at virke. Den optræder da 

 ogsaa som et mere eller mindre mægtigt Spyd. Hertil kommer 

 endnu ogsaa, at Vaabenet, naar det er anbragt saaledes, maa 

 stottes fastere af det øvrige Skelet, da hele den Kraft, hvormed 

 Sammenstødet mellem Dyret og Angriberen skeer, er concen- 

 treret paa et enkelt Punkt. — Dette Afsnit af Afhandlingen 

 vil forhaabentlig vise Bygningen af slige Vaaben: at i samme 

 Grad som de blive sværere, styrkes tillige deres Forbindelse 

 med Legemets faste Dele og udvikles (skjøndt noget stærkere) 

 det Apparat, hvorved det kan fixeres, og at paa dette sidste For- 

 hold beroer Styrken af de Lyde, som Dyret frembringer under 

 visse Forhold, naar det nemlig føler sig truet. Denne Slags 

 Vaaben har ganske vist været behandlet af tidligere Forfattere, 

 men det Væsentligste ved dem er dog forblevet uændset. 



Rygfinnen hos Doras, Synodontis, Euanemus, Psendaroides 



og Platystoma. ^) 



Figg. 1—4, Tab. I. 



Hos de ikke pandsrede Siluroider er, som bekjendt. 

 Ryggen fortil mere eller mindre dækket af et Skjold („casque'-, 



^) Under mit Ophold ved Riacho del Oro var det selvfølgeligt umu- 

 ligt at bestemme Materialet indtil Species. Denne Mangel har 

 Hr. Docent Dr. Liitken viist mig den store Velvillie at raade 

 Bod paa ved at bestemme det deels efter de Præparater af 

 Skeletdele, jeg havde taget med hjem, deels efter de Fiske, som 

 Hr. Civilingenieur Christiernson senere har sendt mig. De Fiske, 

 hvorom der er Tale her og senere, ere: Doras maculatus C. et 



