80 



skraat opad, og er altsaa vel skikket til at trykke Knoglen 

 fast an imod Hyomandibulare, naar den er saa vidt opspilet, 

 at den ikke kan føres længere fortil. 



Desværre har jeg ikke kunnet iagttage C. Bubalis levende. 

 Naar man fanger C. Scorpius, spiler den Gjællelaaget vidt op, 

 og af og til sætter den det i en krampagtigt dirrende Bevæ- 

 gelse, som man meget tydeligt kan fornemme gjennem Haan- 

 den, hvor man saa holder Fisken ; men Lyden, som frembringes 

 herved, er saa svag, at den kun kan høres i de færreste 

 Tilfælde 1). 



Da jeg paa Grund af mine Undersøgelser maatte antage, 

 at C. Bubalis gav stærkere Lyd fra sig, bad jeg Hr. Fisker 

 Villumsen i Snekkersten om at meddele mig, hvad han 

 vidste herom. Denne sjeldent intelligente Mand gav mig en- 

 deel interessante Oplysninger, hvoraf jeg skal tillade mig at 

 citere Følgende: „Den langtornede Ulk „knurrer" — som Fi- 

 skerne kalde det — ikke alene langt kraftigere og tydeligere, 

 men ogsaa langt hyppigere end den almindelige. Denne lader 

 kun meget sjeldent Stemmen høre og det endskjøndt den fan- 

 ges meget hyppigt; knurrer den, saa er det saa sagte, at man 

 egentlig, som De selv siger, mere føler end hører det. Den 

 første Fisk fanges ikke nær saa hyppigt, men naar den kom- 

 mer ind i Baaden og man vil tage den i Haanden^), giver 



smukke og neiagtige Undersøgelser vil jeg corrigere et enkelt Punkt 

 hos ham: Af de Muskler, han kalder Mm. levatores operculi, er hos 

 flere Fiske, f. Ex. hos Cottus, kun den forreste en M. levator s. 

 abducens op.-, de (i (dette Tilfælde 2) bageste ere Mm. adducentes 

 operculi. 



^) Overeensstemmende hermed er den Omstændighed, at hos de Lamel- 

 licornlarver , som besidde et Stridulationsorgan udviklet mellem 

 Mandiblerne og Maxillerue (cfr. Schiadte: De Metamorphosi 

 Eleutheratorum Observationes, Naturhist. Tidsskr. 3 R. Bd. IX. 

 Tabb. VIII — XII), er det langt lettere at fole — endogsaa heelt 

 ude i Bagkroppen — den dirrende Bevægelse, som frembringes ved 

 Stridulationsorganernes Virksomhed, end at høre selve Lyden, der, 

 selv for de større Formers Vedkommende, kun kan høres ganske 

 tæt ved øret. 



') Dette har jeg tilladt mig at fremhæve. 



