115 



i deres Lunger, men kan kun hidrøre fra liaarde Dele, hvilket 

 ogsaa lader sig directe bevise om Storken. Og dog vilde For- 

 syndelsen mod Logiken ikke have været større i denne Slut- 

 ning; ja i Virkeligheden vilde den endogsaa have været 

 mindre, thi Storkens Knebbren frembringes kun med haarde 

 Dele, men Dactylopterus giver Lyd fra sig baade med haarde 

 Dele og med Svømmeblæren. — De Iagttagelser, som Joh. 

 Muller selv har anstillet, ere over Cobitis fossilis (p. 267): 

 „Niemals hort man die Tone des Schlammpeiskers aus dem 



Wasser ", hvilket er urigtigt; hvorledes Lyden frembringes. 



veed han ikke: ,,Vielleicht riiiirt der Ton von einer Saug- 

 bewegung des Mundes her ... Da der Peisker Luft v(n-schluckt. 

 so fragt es sich auch, ob die Tone durch Ausstossen ver- 

 schluckter Luft entstehen^) . . ."; over Dactylopterus volitans 

 (p. 273 — 74), hvor han hørte den af Forgjællelaaget frembragte 

 skurrende Lyd (see foran p, 75, ff.) men overhørte den langt 

 stærkere Lyd, som frembringes af dens Svømmeblære: og 

 endelig over Trigla Gurnardus, som han iagttog ved Helgo- 

 land, (p. 271): ..Die lebende Trigla lag in meinem Boote und 

 icli horte sie mehrmal laut in der Luft knurren. Jedesmal 

 he/im Knurren schnoU der VorderhaiæJi seiilich hinter dem 

 Sclmltergiirtel an iwd ich fiihlte dort mit dem hinter dem 

 Schultergiirtel aiuiekgten Finger heim Knurren einen Druck . . . 

 Bei der Section |af det døde Dyr] fand ich in der Schwimm- 

 blase nichts vor. was die Entstehung von Tonen erklåren 

 konnte". — Til Slutning giver han (p. 278—79) nogle An- 

 viisninger paa, hvorledes man skal bære sig ad ved slige 

 Undersøgelser, hvad der forekommer saa meget mærkeligere, 

 som han ikke selv har forstaaet at benytte dem. — Til Op- 

 fattelsen af Joh. Mullers „geniale Blik" paa dette Omraade 

 kunde det være ret betegnende, at naar undtages Cottiis 

 Scorpius, Orthagoriscus Mola, Cobitis fossilis og C. Tænia, 



') Om den lærde Forfatter havde givet sig Tid til at læse de af 

 ham citerede Forfattere lidt omiiyggeligere, havde han ikke be- 

 hevet at opkaste dette Sporgsmaal, da det allerede var (rigtigt) 

 besvaret af Dug«s (op. infra cit. p. 235). 



8* 



