119 



•Blodtab, at Fleertallet af Fiskene døer meget hurtigt, saa at 

 det er vanskeligt nok at lære Noget ved den enkelte Under- 

 søgelse, hvorfor der udfordres en heel Kække saadanne, saa 

 meget mere, som den Skyndsomhed, hvormed man maa bort- 

 •Qerne de nødvendige Dele, let kan foraarsage forskjellige Feil- 

 tagelser, som senere ^dlle være at eliminere efterhaanden. 



Men paa dette Sted maa jeg nærmere omtale Resultatet 

 af Dufossé's Undersøgelser angaaende Frembringelsen af Lyden 

 'hos den sidstnævnte Gruppe af Fiske (Sciæna etc), hvor Svømme- 

 blærens Væg er nøie forbunden med Fasciehinden til en eller 

 anden Muskel. Han mener nemlig, at Svømmeblæren i saa 

 Tilfælde ikke frembringer Lyden, men kun tjener til at foi- 

 stærke den Lyd, som opstaaer ved Muskelsammentrækningen 

 (Muskeltonen), hvilket han ogsaa tilskriver Lydfrembringelsen 

 hos Cottus. Skjøndt jeg ikke har havt det Held at undersøge 

 nogen Fisk af denne Kategori levende, kan jeg dog ikke til- 

 træde denne Anskuelse, men maa ogsaa her ansee Lyden for frem- 

 bragt ved Svingninger af Luften i Svømmeblæren og af dennes 

 •Væg, der er sat i Bevægelse ved de Muskler, med hns Fascie- 

 hinde den er forbunden. Først nemlig, fordi den Lyd, som 

 kan frembringes ved selve Sammentrækningen af en Muskel, i og for 

 sig er for svag, og dernæst fordi det da vilde være gaadefuldt, 

 hvorfor Lyden netop skulde frembringes ved Sammentrækningen af 

 nogle Muskler og ikke af andre ^), en Betænkelighed, som især 

 vil fremstille sig for En, naar der er Tale om Gjællelaaget hos 

 Cottus, hvor næsten hele Legemet bliver sat i en dirrende Be- 

 vægelse, naar Gjællelaagets Muskler virke (under Lydfrembrin- 

 gelse). Men endelig forekommer det mig, at Dufossé's Opfattelse 

 modbevises af det af ham selv anstillede Experiment (1ste Af- 

 handling, p. 42 — 43), hvor han aldeles exstirperede Svomme- 

 hlæren hos en Trigla Lyra, og i dens Sted indbragte den for- 



At Dette er Tilfældet, /har Dufossé godtgjort (1ste Afhandling 

 p. 43); naar han overskar Nerven til den paagjældende Muskel 

 paa den ene Side (hos Trigla Lyraj, blev Lyden svagere og den 

 udeblev aldeles, naar Nerven paa den anden Side tillige over- 

 skares. 



