190 



buernes Skelet, den formodning, at der hos visse Characiner 

 (hvoriblandt dog rigtignok ikke Erythriniis er nævnt) skulde 

 forekomme en „Gjællesnegl", i Lighed med Lutodeira's, Paa 

 Grund af denne Udtalelse af den berømte Wiener-Anatom 

 undersøgte Kner^) et Par andre Characiner, nemlig Mi- 

 crodiis labyrinthicus, Curimatus vittatus og C. cyprinoides, 

 der alle viste sig i Besiddelse af en „Gjællesnegl", af en idet- 

 mindste lignende Bygning som hos Lutodeira. At Dette ikke 

 har været Jobert bekjendt, er ikke mærkeligt. Thi hvor heldigt 

 en Naturforsker med et Talent for Undersøgelser som Jobert's, 

 end er stillet i et Land som Brasilien for at kunne fremdrage 

 Oplysninger om en saa fremmed Dyreverdens Livsforhold, der 

 kunne tjene til at belyse Naturen fra nye Sider, saa er der 

 ogsaa den Ulempe forbunden dermed, at det i et Land med 

 saa ung en Cultur er næsten umuligt at forskaffe sig den 

 nødvendige Literatur til at kunne drage fuld Nytte af tidligere 

 Undersøgelser. 



Men hvad er det da egentlig, som har ledet Jobert paa 

 den Tanke, at Svømmeblæren her skulde fungere som Kespira- 

 tionsorgan? Dette Spørgsmaal er ikke vanskeligt at besvare: 

 det er den Omstændighed, at Svømmeblæren (for en Deel) har 

 en masket Bygning i sin Væg og at den har et rigeligt Haar- 

 karnet; og denne Tanke blev bestyrket ved, at Haarkarnettet 

 her modtager Blod (foruden fra Arteria coeliaca) fra Tarm- 

 kanalen og Bugvæggen, medens Blodet derfra samler sig i en 

 stor Aare, som deler sig i to Grene, der, uden at passere 

 Leveren, føre Blodet til den præcordiale Sinus — ved at han 

 ikke fandt Luften optagen i Tarmkanalen som hos de af ham 

 undersøgte Siluroider, og ved at Svømmeblæren altid inde- 

 holder Kulsyre, fra l,3o til 2, 40 °!o (hos Perca vulgaris fandt 

 Moreau under normale Forhold gjennemsnitlig 0,97 *^/o). 



Bortseet fra gamle Theorier, der vare opstillede inden 

 man endnu kj endte den athmosphæriske Lufts Sammensætning 



') R. Kner: Ueber Kiemen-Anhånge bei Characinen. (Verh. d. 

 zool -bot. Ges. in Wien. 1861. p. 189). 



