34 Slägtet Gadus.. 



gården samlade materialet för sina i K. Vet. Akad:s Handl. för 1837 of- 

 fentliggjorda »Ichthyologiska Bidrag till Skandinaviens Fauna'". A samma 

 ställe har Ekström i en not äfven hänvisat till den utförligare utredning 

 af detta ämne, som blifvit lemnad af H. KruYER i »Danmarks Fiske», 

 2:det Bd. pag. 3 & följ. Den sist nämnde författaren är emellertid den 

 förste, som har offentliggjort en utförlig och grundlig utredning af det 

 verkliga förhållandet med den förmodade åtskilnaden mellan dessa båda 

 former. FäBRR (Naturgesch. d. Fische Islands, pag. 105) har redan år 

 1829 yttrat, att det är svårt att dem emellan finna något konstant känne- 

 tecken, men han har dock upptagit dem såsom skilda arter. 



Denne allmänne hafsfisk, som i synnerhet efter ålder och lokaler 

 företer en del vexlingar i form och färg, samt till följd af sin stora bety- 

 delse för fisket utgör ett vigtigt föremål för fiskarenas iakttagelser, har 

 också af dem erhållit diverse olika benämningar, antydande deras uppfatt- 

 ning af desse former stundom såsom skilda arter och stundom såsom raser. 

 Dess vanliga namn både i Sverige och Norge är Torsk. Den store och 

 äldre torsken, som fångas i hafvet utanför våra vestra kuster, ansågs af 

 fiskare och naturforskare länge såsom en egen art, enligt hvad redau blifvit 

 antydt, och kallas i Sverige Stortorsk och Kabeljå och i Norge Wårtorsk, 

 Sildtorsk eller Siiltorsk, Skrey och Haviorsk. Den vanlige mindre 

 torsken kallas stundom, då den är af ringa storlek, Småtorsk, och, då den 

 håller sig på tångbevuxen botten, i Sverige Grclstorsk och i Norge Tare- 

 torsk (af tare = tång), och, då den håller sig på bergbotten, Bergtorsk. En 

 rödaktig färgvarietet kallas både i Sverige och Norge Bödtorsk, och, då den 

 merendels håller sig på bergbotten och bland tång, är det den som van- 

 ligtvis i Sverige och Norge derjemte kallas bergtorsk och dessutom i Norge 

 taretorsk och i Sverige Tångtorsk. Det är den, som af Hollberg på ofvan 

 citerade stället blifvit beskrifven såsom en särskild art under namnet Ga- 

 dus ruber. En svartaktig färgvarietet kallas enligt Nilsson stundom 

 Svartt07'sk. 



Beskr. Torsken ernår i hafvet utanför våra vestra kuster 

 och i Nordsjön en betydlig storlek, och blir 4 till 5 fot eller 

 1200— 1500 mill. lång, vägande ända till 40—50 skålpund 

 eller omkr. 17 — 21 kilogram. Utanför södre delarne af vår 

 vestra kust ernår den icke i allmänhet denne storlek. Dock 

 säger framl. Doktor N. O. Schagerström^), att i Öresund i 

 trakten af Landskrona icke sällan exemplar af 3 till 31/2 fots 

 längd erhållas, och bland de af honom derstädes tillvaratagna 

 och i Upsala universitets zool. museum befintlige fiskarne före- 

 finnes ett exemplar, som är ungef. 3 fot 872 tum dec.m. eller 

 1155 mill. långt, och enligt Schonevelde har man t. 0. m. i 

 södra Östersjön vid Eckernförde tagit torsk, som varit 4 fot 



1) Physiografiska Sällskapets Tidskr. l:sta häftet, pag. 298. Lund 

 1837. 



