Torsken. 45 



så att dess höjd iuneliålles omkr. 4 ggr i dess längd. Det har 

 största höjden framtill och sänker sig bakåt, samt är här långt 

 skildt från o. mctaptefygoideum. O. pterygoideum är starkt 

 hoptryckt och nedåt och bakåt tjockare, samt nästan rakt och 

 af en betydlig längd, samt längre än så väl gombenet som 

 mesopterygoidbeuet. Det är högre vid sin bakre ände och är 

 här till störste delen af sin \\ö]å fästadt till quadratbenet och 

 blott med sitt öfversta hörn fästadt till metapterygoidbenet. 

 Detta senare benet är jemförelsevis litet och föga framstående, 

 något aflåugt samt litet smalare upptill, och med största di- 

 mensionen i vertikal ]'igtuing. Upptill har det en tjockare 

 framåt omvikeu kant, som är fastad vid hyomandibularbenet. 

 Mellaukäksbeuet har vid sin främre eller inre ände 2:ue korta, 

 breda och trubbiga utskott och å öfre sidan närmare bakre 

 änden en tunn och hög flik eller skiflikt utskott, mellan hvil- 

 ket och benets kropp är å ett stycke af dess längd en öppen 

 springa. Öfverkäksbenet, som är nästan jemnsmalt och något 

 böjdt samt längre än mellankäksbenet, har vid sin bakre ände 

 ett bredt nedskjutande utskott, hvarigenom denne ände är bre- 

 dare. Underkäken är särdeles stark samt baktill ganska hög, 

 och med en rygg långs midten af dess yttre sida. Den saknar 

 slemgropar och dess bakre ändar äro nästan tvärt afhuggne. 

 Locket är bredt njurformigt eller nästan rhomboidiskt, med 

 den främre kanten afrundad eller ock vinklig och med den 

 bakre utringad. Underlocket, som är större än locket, har en 

 aflångt elliptisk form, med den främre och nedre änden betyd- 

 ligt bredare och framtill afrundad och nedtill med en liteu ur- 

 bugtnig vid fästet för mellanlocket. Detta senare är smalt 

 och aflångt, något smalare framtill, och tjockast vid sin bakre 

 ände, der det har en artikulatiousyta för artikulatiouen med 

 underlocket. Förlocket är halfmånformigt och å yttre sidan 

 med en fritt utstående tunn kant eller duplikatur, som är pa- 

 rallel med dess bakre kant. Af infraorbitalbenen är det främsta 

 stort och väl så långt som alla de andra tillsamman och af 

 en framtill tillspetsad, nästan lancettformig form, och med en 

 fritt utstående tunn kant å sin yttre sida, begränsande en slem- 

 kanal. O. nasah är temligen litet, aflångt och något böjdt, 

 och framtill smalare och långs ötVe sidan försedt med en öppen 

 slemkanal. Det är tunnt och något bugtigt. Os hasihranchio- 

 stegalv har formen af en enkel, hög, nästan halfmåuformig eller 



