1 6 Slägtet Lycodes. 



eller utåt något men ej mycket utbredda i vertikal rigtning. 

 med en afsats i öfre kanten bakom midten och med den bakre 

 änden snedt afrundad. Underkäken är stark, å inre sidan kon- 

 kav och å den yttre med en långsgående rygg, under hvilken 

 äro 5 stora slemgropar, af hvilka den näst bakersta är dubbel 

 och störst. Båda underkäkshalfvorna äro starkt men ej orörligt 

 förenade och baktill såsom vanligt högre, ehuru ej der mycket 

 höga. Ossa nasalia äro stora och tunna, nästan njurformiga. 

 ofvan urhålkade och framifrån bakåt genomborrade af en stoi 

 slemkanal. Infraorbitalbenen äro nedtill försedda med stora 

 slemgropar, och det främsta, största är af en irreguliert rhom- 

 boidisk form samt räcker ej fram till nosspetsen. Gällocken 

 äro redan ofvan anförda. Mellanlocket räcker icke fram till 

 quadratbenets ledknapp, men dock till den nedre änden af för- 

 locket. Os hasihranchiostegale är subtriangulärt, baktill tunnt 

 och något utringadt och med undre kanten framtill utbredd. 

 O. linyuale är af vanlig aflång form, framtill något bredare 

 och der ofvan långs åt urhålkadt. O. ceratohyale är ungef. 

 dubbelt längre än o. epihyale. O. stylohyale är ganska långt. 

 Af de 6 strålarne i gälhinnau äro äfven de främre långe, och 

 alla äro smale och tillspetsade. De förete det vanliga förhål- 

 landet, att vara delade i 2:ne grupper, af hvilka den främsta 

 blott utgöres af '2:ne. De nedre svalgbenen äro tjocka och smalt 

 lancettformiga, med största bredden framom midten och med 

 den bakre änden smal och tillspetsad. Deras tandbeväpning är 

 stark, bildande 3 — 4 rader tänder. — Kotornas antal är å den 

 af oss skeletterade honan 115, af hvilka 23 äro bålkotor och 

 följaktligen 92 stjertkotor. Collett^) uppgifver kotornas antai 

 å ett annat skelett af ett fullvuxet exemplar till 118, men 

 äfven der bålkotorna till 23, så att äfven hos äldre stjertafdel- 

 ningeus kotor äro vexlande uti antalet. l:sta bålkotans neural- 

 båge är rörligt fästad vid sin kropp, och urostyl saknas vid 

 den homocerka stjertfenan. Sista stjertkotan är temligen lång. 

 Pleurapophyserne äro små och smale, och pä bålkotorna, med 

 undantag af de främsta, äro parapophyserne långe och på de 

 bakre af desse äro pleurapophyserne fastade långt ute från 

 kotkroppen, och vid dem synas fastade ossa epipleuralia, hvilka 

 saknas i stjertregionen. Neural- och hsemaltaggarne äro långe. 



1) Nordhavs-Expeditionen, Fiske p. 93._; 



