Torsken. 51 



från stortorsken antagligen vandrar ned emot Norges nordliga 

 kuster, dels i och för leken och dels för att söka loddan. Då 

 för öfrigt dess uppehållsorter, såsom redan är antydt, äfven äro 

 beroende af tillgången på föda, så följer naturligtvis häraf, att 

 den kan vexla vistelseort samt föra ett kringstrykande lif. Så 

 hade Saks t. ex. i trakten af Lofoten tillfälle att erfara, att 

 stortorsken under sommaren närmade sig kusten under det den 

 förföljde de talrika stimmen dels af tobis och dels af småsill; 

 och Konservator G. Kolthoff har benäget meddelat -oss, att 

 stortorsken i Bohuslän närmar sig kusten eller går in i skär- 

 gården i Oktober och November månader för att taga räkor 

 och andra större kräftdjur samt ål. Vid Norska Finmarkens 

 kuster ingår stortorsken från Ishafvet under Mars, April och 

 Maj månader, för att fråssa på de då der uppträdande enorma 

 massorna af Mallotus villosus eller loddan. På samma sätt 

 fråssar den vid Spetsbergen på vingsnäckan Limacina helicinay 

 enligt G. O. Sak». De nu anförda iakttagelserna öfver torskens 

 vistelseorter hafva emellertid afseende på stortorsken eller skrejen. 

 Småtorsken eller den ras, som ständigt håller sig inne i skär- 

 gårdarne eller i fjärdarne, och derför ernår en mindre utveckling, 

 företer, så vidt man vet, icke exempel på dylika i samband 

 med fortplantningen stående reguliera vandringar, som stor- 

 torsken, ehuru äfven den sannolikt har sina vissa lekställen. 

 Den blir äfven vid Norge, enligt Saks, fortplantningsskicklig 

 vid en totallängd af en fot eller 300 milL, och enligt C. U. 

 Ekström') så väl som C. J. Sundevall 2) håller den sig inom 

 vår östra skärgård gerna på djupare ställen, och är der vexlaude 

 i sin förekomst, så att den ett år är talrikare än ett annat. 

 Enligt Nilsson ^) är den större i södra Östersjön än i den norra, 

 men äfven här, liksom i vesterhafvet, träffas den större längre 

 ute till hafs på större djup, och här följer den stimmarne af 

 strömming, liksom den i vesterhafvet följer sillstimmarne. 

 Torskens förekomst i Östersjön utvisar, att den fördrager bräckt 

 vatten, och detta visas äfven derigenom, att den enligt Malu 

 uti Göta Elf uppgår ända till Hisingsbron och Jernvågen vid 

 Göteborg. 



1) Kongl. Vet. Ak:s Handl. för år 1834, p. 41. 



2) Stockh:s läns K. Hushålln:s Sällsk:s Handl. 6:te haft, p. 95. 



3) Skand. Fauna, Fiskarna, p. 540. 



