Hvitlingeu. 61 



snöre eller dörj, hvarvid mau får vara försigtig, emedan koljan 

 gör våldsamma ansträngningar för att befria sig och sliter lätt 

 sönder munnen. Enligt Skand. Fauna fångas den äfveu med 

 garn, så kallade koljegarn, i Kullen i Skåne. I Bohuslän fån- 

 gas den i allmänhet mest under vintern och tidigt på våren. 



3. Gadiis merlangus, Linné. 

 Hvitlingen. 



Underkäken mindre framskjutande än den öfre d:o, och 

 ögats längddiameter mindre än afståndet mellan det och nos- 

 spetsen. Hakan idan skäggtÖm, eller ock med blott en rudi- 

 mentär sådan. Anus under 3:dje — 4:de strålarne i l:sta rxjgg- 

 fenan. SidoUnien 7nörk, med en svag eller långsam sänkning 

 under den 2:dra ryggfenan. En svart fläck vid öfre delen af 

 bröstfenans bas. Baktill på underkäken och framtill på of ver - 

 käken förefinnas en del glesa större huggtänder. 



1 rf. 13—16; 2 rf. 18—23; 3 rf. 19—21; 1 af. 30—35; 

 2 af. 20—25; brf. 19—21; bf. 6; stjf. 14 + 25 + 13. 



Gadus Merlangns, Linné: Fauna Svecica, ed. ILda, pag. 112. — 1761. 

 „ ^ S. Nilsson: Prodronius Icbthyol. Scandin. pag. 42 — 



1832. 

 „ „ W. v. Wright, b. Fetes & C. U. Ekström: Skandiu:s 



Fiskar, 3:dje haft. pl. 18 & 4:de haft. pag. 81. — 1837 



—1838. 

 „ „ P. Gaimard; Vo3'age en Islande et au Groenland, Atlas, 



Zoologie, Poissons, pl. 6, fig. 2. - 1840-1844'). 

 Merlungus vulgaris, H. Kröter: Dunraaiks Fiske, 2;det Bd. pag. 83. — 



1843. 

 Gadus Merlangus,S. Nilsson: Skand. Fauna, 4:de del. Fiskarna, pag. 553. 



— 1855. 

 „ merlangus, A. Gunther: Catal. of the Fislies in the British äIu- 



seum, vol. IV, pag. 334. - 1862. 

 „ „ Fe. Steindåchner : Ichthyol: Ber. iib. eine nach Spanien 



etc. untern. Eeise; Sitzungsber. d. raath. naturwiss. Cl. 



d. Kais. Akad. d. Wiss. in Wien, LVII Bd. I Abth. 



pag. 703. - 1868. 

 ,. ,. E. COLLETT: Norges Fiske, pag. 108. — 1875. 



1) Namnet ä planchen uiidertill har oriktigt blifvit bänfördt till fig. 

 1 å samma planche, hvilken föreställer Gadus virens, och detta senare 

 namn följaktligen äfven oriktigt blifvit bänfördt till fig. 2. 



