Hvitlingen. 65 



fjäll dels med konceutriska och dels med fina uudulära radie- 

 rande strimmor. På stjertfenan sträcker sig fjällbetäckniDgen 

 långt ut, och finnes på de andra vertikala fenorna endast vid 

 basen framtill. — SidoUnien, som är brunaktig eller gulbrun- 

 aktig och något mörkare än ryggen, går i början rät och pa- 

 rallel med ryggens profillinie, och sänker sig så småningom 

 imder 2:dra ryggfenan, tills den under bakre delen af denna 

 böjer sig rakt bakåt, och går derefter rät långs midten af stjer- 

 tens sida till stjertfenans bas. — Färgen: Den är något för- 

 änderlig, och i synnerhet olika hos den lefvande och den döde 

 fisken, men äfven märkbart olika hos yngre och äldre. Hos 

 äldre lefvande äro öfre sidorna af hufvudet och ryggen mer eller 

 mindre mörkt gråbruuaktiga, med olivgrön anstrykning och 

 gråviolett glans. Kroppssidorna och sidorna af hufvudet grå- 

 bvita, med mer eller mindre stark grågulaktig anstrykning och 

 med violett skiftning. Sidoliniens brunaktige färg har en stark 

 messingsgul glans, och närmast öfver och under den äro sidorna 

 af stjerten äfveu starkt glänsande af messingsgult, och långs 

 efter kroppssidorna äro rader af ljust grågulaktige fläckar, som 

 dels äro nätformigt sammanbundue och dels bilda flera långs- 

 gående undulära smala band. Undre sidan af hufvudet, buken 

 och stjerten undertill äro mjölkhvita, med skarp färggräns, 

 som sträcker sig upp till bröstfenornas fästen. Rygg- och 

 stjertfenorna ungef. af ryggens färg, den senare något mörkare. 

 Bröstfenorna grågulaktiga, emot spetsen å främre sidan grå- 

 grönaktige, och på öfre delen af deras bas samt strax ofvan 

 den, i vecket, är en svartaktig fläck, som är mycket konstant. 

 Aualfenorna gråhvitaktiga, och de så väl som ryggfenorna hafva 

 stundom föga märkbara långsgående bleka grågulaktiga band. 

 Bukfenorna mjölkhvita. Iris silfverhvit, med en smal messings- 

 gul ring närmast pupillen och svartaktig skuggning upp- och 

 nedtill. Hos yngre lefvande, som hafva kroppen något genom- 

 sigtig, är färgen i allmänhet blekare, dock på kroppssidorna 

 med någon violett skiftning, och de grågulaktiga långsgående 

 banden äro endast svagt antydda. Efter döden är den ofvan 

 mer eller mindre blekt gråbrunaktig, gråhvit på sidorna och 

 mjölkhvit under, utan eller med svag violett glans, men hos de 

 äldre äro dock de långsgående undulära grågulaktiga banden 

 ännu i början märkbara, ehuru de sedermera snart försvinna. 



Lilljeborg, Fiskarne. l\. ^ 



