70 Släktet Gadus. 



exemplar af Gadus luscus både från Nordsjön och från Medelhafvet med 

 den rätte Gadus minutus från Skandinaviens kuster, kommit till det resul- 

 tat, att båda arterna äro väl skilda, samt yttrar derjenite den förmodan, 

 att möjligen den rätte G. minutus icke finnes i Medelhafvet. Häraf skulle 

 således följa, att det varit yngre individer af G. luscus, som blifvit be- 

 stämde till G. minutus. Vi hafva varit i tillfälle att undersöka 7 i Upsala 

 Universitets zool. museum förvarade och af Prof. T. Thorell vid Nizza 

 tillvaratagna och till nämnda museum förärade exemplar af Morua ca- 

 pelanus, Eisso (Hist. nat. des princip, produet. de 1'Europe mérid. 

 T. Ill, p. 226) och förvissat oss om, att dessa höra till arten Gadus 

 luscus och icke till Gadus minutus, såsom Gunther och Moreau an- 

 tagit, hvarigenom Lutkens förmodan, att G. minutus icke förekommer i 

 Medelhafvet, vinner ökad sannolikhet för sig. Moreau's beskrifning af G. 

 minutus (Hist. nat. des Poiss. de la France, T. III, p 231) passar icke på 

 vår, men väl pä yngre ex. af G. luscus från Nizza, och han har således 

 utan tvifvel förvexlat dessa arter. Afven Francis Day antager dem 

 såsom väl åtskilda, och vi anse oss böra instämma i den af Lutken ytt- 

 rade åsigten. — Gunther (anf. st.) har fästat sig vid kroppshöjden såsom 

 lemnande en god distinktion mellan G. luscus & minutus, och då Stein- 

 DACHNER funnit, att kroppshöjden hos G. luscus, såsom vanligt är hos 

 fiskarne, i mån af åldern är betydligt vexlande och således icke lemnar 

 någon distinktion mellan de båd.i arterna, har han hufvudsakligen på denna 

 grund sammanslagit dem. Vi hafva funnit, att äldre individer af G- mi- 

 nutus äro ungef. lika höga, som yngre af G. luscus, och att denna karak- 

 ter således icke duger för distinktionen dem emellan. Andra sådana, som 

 äro goda, förefinnas emellertid, och dessa äro företrädesvis: att G minutus 

 har betydligt större ögon och kortare och trubbigare nos. samt anus be- 

 lägen något längre tillbaka, ehuru dess läge hos G. luscus är underkastadt 

 någon liten vexling. Dessa skiljaktigheter hafva enligt våra iakttagelser 

 visat sig konstanta, och det är i synnerhet på grund deraf som vi anse 

 dessa båda arter såsom skilda. Dessa karakterer hafva emellertid icke af 

 Steindachner blifvit päaktade, hvilket tyckes antyda, att han endast jem- 

 fört yngre och äldre af G. luscus med hvarandra, ehuru han äfven haft 

 att tillgå den rätte G. minutus från Bohuslän. 



BesJcr. Dess storlek stiger till föga mera än en fot eller 

 300 mill. Malm (anf. st.) omnämner ett exeiQplar, som var 11 

 tum dec.m. eller 330 mill. långt, samt ett annat, som var 308 

 mill. d:o, och Nilsson (anf. st.) beskrifver ett å zool. riksmu- 

 seum i Stockholm förvaradt och enligt C. U. Ekström M afframl. 

 Professor B. Fries vid Fiskebäckskil i Bohuslän i November 

 1837 tillvarataget exemplar, som var 10V,n t. eller 312 mill. 

 långt. Oftast erhålles den något mindre, och dessa exemplar 

 kunna derför anses såsom fullt utvuxna, eller äldre; och det 



1) Göteb:s K. Vetensk. och Vitterh:s Sarah:s Haudl. ny tidsf. l:sta 

 haft. pag. 39. 



