Skäggtorsken. 75 



tillhörande Svenska faunan. Derefter blef den icke här anmärkt 

 förr än A. W. Malm i Askimsfjärden i Göteborgs skärgård d. 

 20 Juli 1849 med dörj på 14 famnars djup fångade ett exem- 

 plar, som af honom sedermera är 1851 uti Göteborgs K. Ve- 

 tenskaps och Vitterhets Samhälles Handlingar, ny tidsföljd, 

 2:dra häftet, pag. 107, under namnet Gadus barbatus, Wil- 

 LUGHBY, beskrefs och afbildades såsom en nyhet för vår Skandi- 

 naviska fauna. Uti "Göteborgs och Bohusläns Fauna" anför 

 Malm ytterligare fyra exemplar, hvaraf de 3me från Göteborgs 

 skärgård, som af honom blifvit tillvaratagna, och han är, med 

 undantag af B. Fries, tills helt nyligen, den ende som hos os- 

 iakttagit denne fisk. Dessa exemplar erhöllos: ett d. 23 De- 

 cember 1853, ett d. 10 December 1859, ett d. 24 November 

 1866 och ett d. 10 December 1874. Konservator C. A. Hans- 

 son har för kort tid sedan i bref benäget meddelat oss, att 

 han erhållit ett exemplar af denna art vid Strömstad och ett 

 d:o vid Hvalöarna vid mynningen af Christianiatjorden, det 

 förra den 19 November 1880 och det senare d. 7 Augusti samma 

 år '). Således hafva hos oss i eller nära Bohuslänske skärgården 

 inalles 7 exerapl. af denne fisk erhållits, och alla dessa hafva varit 

 äldre, med från 204 till 330 milhs totallängd. Märkligt nog 

 har den ännu icke, med undantag af det af Konserv. C. A. 

 Hansson vid Hvalöarna, tillvaratagna exemplaret blifvit iakt- 

 tagen vid Norge, ehuru den utan tvifvel äfveu dit någon gång 

 förirrar sig. För öfrigt förekommer den icke sällan vid Tysk- 

 lands Nordsjökust, vid Holland, England, Frankrike, Spanien 

 och i Medelhafvet. Malm såg vid kusten af nordvestra Frank- 

 rike i Avranches d. 20 September 1861 minst 1000 exemplar 

 af denne fisk upplagda till afsalu, men intet af dessa hade 

 mera än 200 milhs totallängd. Den tycktes der vara nästan 

 allmännare än hvitlingen hos oss. Vi hafva redan ofvan an- 

 fört, att det troligtvis endast är denne och icke Gadus minutus 

 som ligger till grund för Rissos art Morua capelanus, och i 

 så fall är den icke sällsynt i Medelhafvet, hvarifråu vi sett 



1) Enligt uppgiften var det förra exemplaret 314 niill. långt och en 

 hane, och hade i l.sta ryggfenan 12, i den andra 23 och i den 3:dje d:o 15 

 strålar, och i den l:sta analfenan 25 och i den 2;dra d;o 20 strålar. Det 

 senare exemplaret var 308 mill. långt och en hona, med starkt utbildade 

 romsäckar, och hade i l:sta ryggfenan 13, i den 2:dra 28 och i den 3:dje 

 d:o l9 strålar, och i l:sta analfenan 30 och i den 2:dra d:o 18 strålar. 



