76 Släo^tet Gadus. 



exemplar dels tagna vid Nizza och dels vid Baleariska Öarna. 

 Chr. Lutken har enligt hvad redan är sagd t äfven sett den från 

 Medelhafvet. 



Hvad lefnadssätt och föda beträifar synes den öfverens- 

 stämma med följande art. Den håller sig gerna på hård botten: 

 dels lerblandad sand och dels bergbotten, och skall enligt hvad 

 som anföres af Francis Day vara mycket lokal i sin förekomst, 

 så att den ständigt håller sig på ett och samma ställe, och är 

 stilla under dagen, döljande sig i remnorna mellan klipporna, 

 samt är i rörelse under natten, för att söka sin föda. Flera 

 eller stundom tusentals bruka hålla sig tillsamman. Under 

 köld och storm söker den djupare vatten. Den har temligen 

 stort gap och är i öfverensstämmelse dermed glupsk, ehuru den 

 för det mesta lefver af evertebrerade djur, såsom blötdjur, kräft- 

 djur och maskar, och mera sällan tager smärre fiskar. Vid 

 England leker den emot slutet af vintern. 



5. Gadus minutus, 0. F. Muller, 



Glyskoljan eller Glysen. 

 Ofverhähen skjuter något litet framom den undre d:o, och 

 ögats längddiamttcr är större än a/ståndet mellan det och 

 nosspetsen. Hakan med medelmåttigt lång skäggtöm. Anus 

 är belägen under slutet af lista ryggfenan, och afståndet mel- 

 lan nossxjetsen och anus innehålles icke 3:ne ggr i totallängden. 

 Bröstfenans bas utan någon större svartaktig fläck, men stun- 

 dom upptill skuggad af mörkt brunaktig färg. 



1 rf. 12—15; 2 rf. 19—25: 3 rf. 17—22; 1 af. 25—29; 

 2 af. 17—24; brf. 18—19; bf. 6; stjf. 7—8+24+7—8. 



Gadus minutus, O. F. Muller: Zoologise Danicse Prodromus, pag. 42, 



n-.o 351. — 1776. 

 „ „ A. J. Retzius: Faunse Svecica Pars I:ma, pag. 3l9. — 



1800. 

 „ luscus, S. Nilsson: Prodromus Ichthyol. Scand. pag. 41. — 



1832. 

 Morrhua minuta, W. Yarrell: History of British Fishes, l:rst edit. vol. 



II, pag. 161. - 1836. 

 Gadus minutm, B. Fkies: Skandin:s Fiskar, af W. v. Wright, B. Fiies 



& C. U. Ekström, 4:de liäft. pag. 78. — 1838. 3:dje 



haft. pl. 17. — 1837. 



