Glyskoljan. 81 



Tiuklig triangel) t^om den 2:dra ryggfenan, men är något längre 

 än den och har främre hörnet trubbigare. Dess undre kant är 

 nästan rät och starkt uppstigande bakåt, emedan dess bakre strålar 

 äro mycket korte. Den börjar ett litet stycke bakom anus och 

 slutar föga bakom slutet af 2:dra ryggfenan, och har 25 till 

 29 (vanligen 26 till 28) strålar, af hvilka 6:te och 7:de äro de 

 längste och de 5 förste och den siste icke äro grenige. Denna 

 fena är något högre än den 2:dra ryggfenan. — 2:(lra andl- 

 fenan, som har samme form, höjd och längd som den 3:dje 

 ryggfenan och börjar och slutar under dennas början och slut, 

 har 17 till 24: (yanligen 20 till 21) strålar, af hvilka 4:de och 

 ö:te äro de längste och de 3me förste och den siste icke äro 

 grenige. Afståndet mellan stjertfenan och denna fena samt 

 3:dje ryggfenan är ungef. lika med nosens längd. — Bröst- 

 fenorna hafva ett nästan vertikalt fäste och en snedt och tem- 

 ligen bredt lancettformig form, och deras längd är något större 

 än afståndet mellan nosspetsen och bakre orbitalkanten. De 

 räcka ungef. till analfenans början och hafva 18 till 19 strålar. 

 — BuJcfenorna äro fastade framom bröstfenornas fästen, äro 

 smala och tillspetsade och hafva 6 strålar, af hvilka de 2:ne 

 ytterste äro förlängde, med frie spetsar och den 2:dro längst, 

 men knappt räckande så långt tillbaka, som bröstfenorna, och 

 de räcka följaktligen icke bakom analfenans början. — Stjert- 

 Jencui, som är grundt utriugad, har 24 tullständige och ofvan 

 och nedan 7 till 8 ofullständige strålar. — Liksom hos före- 

 gående art äro fjällen äfven hos denna icke så små, och tem- 

 ligen stora på midten af kroppssidorna, samt sitta något löst. 

 De äro för öfrigt af samma beskaifenhet som hos den och be- 

 täcka kroppen och de vertikala fenorna på samma sätt som hos 

 den, men äro föga märkbara på den l:sta ryggfenan. Den 

 enda skiljaktighet uti fjällens beskaffenhet mellan dessa båda 

 arter, som vi kunnat iakttaga, är den, att de radiära strimmorna 

 hos G. minutus icke sträcka sig så långt in på fjällens cen- 

 trale del, som hos G. Itiscus, der de utgå från fjällens centrum. 

 — Sidolinien bildar en svag båge öfver bröstfenan och en lång- 

 sam böjning nedåt under 2:dra ryggfenan, samt är af bruuaktig 

 färg. — Färgen är något vexlaude, och är siundom ljusare 

 och stundom mörkare, med mera gråbrunaktig anstrykning. 

 I friskt tillstånd är den på öfre sidan af hufvudet och på ryg- 

 gen och öfre delarne af kroppssidorna gulbrunaktig eller röd- 



Lilljeborg, Fiskarne. U. " 



