90 Slägtet Gadus. 



Den är eu särdeles liflig och rofgirig fisk, ehuru den icke 

 är utrustad med något stort gap eller grofva tänder. Den håller 

 sig ofta i stim, och dessa kunna, åtminstone utanför Norges 

 nordvestra och norra kuster, vara af betydlig storlek. När dessa 

 nära under vattenytan förfölja sådane snaärre fiskar, som utgöra 

 dess älsklingsföda, såsom sillyngel och annan fiskyngel, sill och 

 lödda, förorsaka de under den ifriga förföljelsen af rofvet en 

 stark rörelse i hafvet, så att detta på en betydlig sträcka 

 kommer liksom i ett sjudande tillstånd, och då sejen derunder 

 ofta hoppar upp ur vattnet och klatschar med stjerten emot 

 detta, så uppstår dervid ett starkt plaskande. Då nästan all- 

 tid ett stort antal måsfåglar församlas till den plats, der sejen 

 sålunda jagar småfisken, och hålla sig under starkt skrän s\äf- 

 vande och flaxande nära öfver vattnet, för att uppsnappa de 

 småfiskar, som af sejen uppjagas till vattenytan, så erbjuda 

 dessa sejens jagter efter småfisk, enligt hvad vi och andra er- 

 farit, ett egendomligt och upplifvande skådespel. Det är i 

 synnerhet då loddan går till vid Finmarkens kuster, som man 

 får se detta skådespel i större skala, och det är onekligen nå- 

 got upprörande att tänka på den storartade förföljelse, för hvil- 

 ken småfisken vid dessa tillfällen är utsatt både frän vattnets 

 och luftens invånare. En Norsk författare, Peder Dass, har 

 åf detta skådespel eguat ett litet qväde af följande lydelse: 



Du spralende Sej! see jeg nsei hade glemt 



Din hoppande Springen og lystige Skjemt 



Udi niine Skrifter at teigne : 



Hvor srauk er Din Dands alt om Midsonimers Tid. 



Naar Solen er skinnend' og Viret er blid 



Et Menueskes Hjerte maa kveigne. 



Hvor tidt har jeg fundet dig springe heroni, 



At Havet stod ganske i fraadende Skum 



Alt omkring den tarefuld Skalle; 



Naar du haver Legen paa höjeste fat. 



Du vidst ei för Garnet er under dig sat, 



Saa endes din Glaedskab med alle. 



Vid norra Norges kuster ingår sejen under våren (Mars — 

 Maj) förföljande loddan, som då närmar sig land för att leka, 

 och den förre är då der föremål för ett gifvande fiske, men 

 äfven under sommaren ingår den derstädes stundom, lockad af 

 de då uppträdande enorma massorna af ett litet kräftdjur 



