96 Släo:tft Gadus. 



mörkt olivgröne eller svartgröae eller t. o. m. svartgrå, och på 

 sidorna samt imder mer eller mindre ljust silfvergrå, på sidorna 

 med mer eller mindre märkbar messingsgul glans, hvilken 

 stundom bildar långsgående vågformiga band. Mellan rj^ggens 

 och sidornas färg är i allmänhet en temligen skarp gräns. 

 Ryggfenorua olivgröna eller ock gråbrunaktiga, stundom med 

 gråaktiga strimmor. Bröstfenorna ljusare olivbrunaktiga. men 

 mörkare emot spetsen, och der stundom svartgrå. Stjertfenan 

 och analfenorna ungef. af samme färg som ryggfenorna, men 

 de senare äro något ljusare emot basen. Bukfenorna gråhvita, ofta 

 med rödaktig anstrykning. Iris silfverhvit, med mörkare skugg- 

 ning och messingsgul anstrykning, hvilken senare färg bildar 

 en ring närmast pupillen. De yngre äro ljusare olivgrönaktige 

 ofvan och mer eller mindre ljust silfverhvite på sidorna och 

 under, samt på sidorna med tydligare messingsgula band. som 

 stundom nätformigt löpa samman, och stundom med dylika 

 band på de ljust olivgrönaktiga ryggfenorua. Bröstfenorua lju- 

 sare gulgröuaktiga. 



Lyrtorsken tillhör hos oss egentligen endast hafvet utan- 

 för vår vestra kust, och förekommer blott undantagsvis vid 

 Skånes östersjökuster. I Skandinavisk Fauna anföres blott ett 

 tillfälle då ett exemplar blef fångadt i "ålhomma" vid Esperöd 

 invid Stenshufvud, vid östra kusten af Skåne, under September 

 månad. Enligt Möbius & Heincke förekommer den stundom i 

 vestre delen af södra Östersjön, men går här icke längre österut 

 än till Mecklenburgska kusten. Enligt N. O. Schagerström') 

 fås den någon gång i Öresund i trakten af Landskrona, men 

 oftare i Skelderviken, och i Skand. Fauna uppgifves, att den 

 icke sällan fångas i uorre delen af Öresund mellan Landskrona 

 och Helsingborg, samt torgföres i Lund i synnerhet under Feb- 

 ruari och Mars månader. Kröyer uppgifver, att den vid Danska 

 sidan af Öresund icke är sällsynt. Vid Kullen i Skåne fångas 

 den i synnerhet under efterhösten nära intill de brante berg- 

 väggarne på stenbotteu. Under de andra årstiderna fås den 

 der mera sällan. I Bohusläns skärgård är den allmän under 

 alla årstider, men fångas der mest under sommaren med garn 

 och vad under det den ingår, förföljande sillyngel, som den 

 jagar ungef. på samma sätt som sejen, hvarvid man får se både 



1) Physiogr. Sällsk:s i Land Tidskr. 2:dra hiift. 1838, pag. 302 



