120 Slägtet Gadus. 



Hafvet, hvarifrån vi sett den införas till afsalu i Arcliangel unilev Juli 

 månad, och Pallas anför, att den förekommer vid K_ysslands och Sibiriens- 

 Ishafskust åtminstone till mynningen af floden Ob. Enligt A. E. Norden- 

 skiöld ') erhölls den under Vegas öfvervintring vid Pitlekaj vid Nordöstra 

 kusten af Sibirien, och den förekommer således längs hela norra kusten af 

 Asien. Enligt Pallas lär det i synnerhet vara under senhösten, emot vin- 

 tern, som den fångas i stor mj'ckenhet i Hvita hafvet samt föres ända tilL 

 S:t Petersburg. 



II. Slägtet Merliicius, Eafinesque Schmaltz. 1810. 



cOaratteri di alcuni nuovi generi e nouve specie di animali e piante- 

 della Sicilia, pag. 26. — 1810. — Les Merluches, G. Cuvier: Kégne Ani- 

 mal, nouv. édit. T. II, pag. 333. — 1829). 



Kropjpen långsträckt ock täckt med spånlikt sittande och 

 ej så synnerligen små eller lätt af allande fjäll. Underkäken 

 längre framskjutande än den Öfre. Ingen skäggtöm. Tern- 

 ligen starka och spetsiga tänder i 2 till 3 rader på käkartie 

 och plogbenet, men inga på gomhenen. Gälhinnans strålar 

 7. Tvenne skilda ryggfenor, af hvilka äfven den l:sta är 

 väl utbildad och har Jiera än 3:ne strålar, samt en analfena. 

 Bukfenornas strålar omkr. 7. Stjcrtfenan distinkt. 



Omkring 4 arter tillhöra detta slägte, som har en mycket, 

 vidsträckt utbredning i tempererade haf både norr och söder- 

 om aequatorn. Till vår och Europas fauna hörer blott en art. 



1. Merlucius smiridus, Eafinesque Schmaltz. 



Kummeln 



Bakre ryggfenaa och analfenan baktill högre. Munnen 

 inuti och svalget samt gälkavitetens sidor svartaktiga. Sido- 

 linien gråaktig eller gråbrunaktig och nästan rät. Bukfenorna 

 är o lios den äldre Jionan knappt hälften så långa som hnfvu- 

 det, och räcka hos henne ungefär till halfva afståndet mellan 

 deras fästen och anus, men de äro föga kortare än bröst- 

 fenorna. 



1) Vegas färd kring .^sien och Europa, förra delen, pag. •464 — 465. 

 med figur. 



