132 Släktet Molva. 



Molca Linnci, A. W. MalM: Göteb:s och Bohusl-.s Fauna, pag 491. 



- 1877. 

 Lota mala. E. Moreau: Hist nat. des Poiss. de la France, T. III, 



]uig. 258. - 1881. 

 Molva vitlgarifi, P''kancis Day. The Fishes of. Great. Britain & Iieland 



Part. IV, pag. 305, pl. 86. - 1882. 

 Lota molva. MObius & Hein'CKE: Die Fische der Ostsée, pag. 82. — 



1883. 

 Molva vulgaris, Pt. Collett: Meddelelser om Norges Fiske i Aarene 



1879-83; Nytlvlagaz. f. Naturvidenskab 29:de Bd. (aftv.) 



pag. 84. — 1884. 



Deii är i Sverige alliuänt käiid under namnet Långa och i Norge 

 under det af Lange. I Bohuslänske skärgården kallas den dessutom enligt 

 Malm stundom Långe ocli de yngre Längebarn. Enligt N. 0. Schager- 

 ström') kallas den af fiskarena vid Öresund Kungsål eller Alkiing. 



Beshr. Den ur en af vare större fiskar, och ernår ej sällan en 

 längd af 5 fot eller loOO mill., men sällan den af G till 7 fot ; oftast 

 fås den af 3 till 4 fots längd. —- Kroppsformen är mycket lång- 

 sträckt och framtill triudlagd, med nedtryckt rygg, samt en- 

 dast baktill hoptryckt. Största kroppshöjden, som är belägen 

 iingef. under midten af l:sta i-yggfenau och mycket långsamt 

 aftager bakåt, innehålles, dä buken ej är mycket utspänd, hos 

 äldre omkr. 8 och hos yngre 9 till 10 ggr i totallängden. 

 Kroppens störste tjocklek, öfver midten af l:sta ryggfenan, är 

 föga mindre än största kroppshöjden. Vid analfenans början är 

 kroppjshöjden obetydligt mindie än den största. Härifrån blir 

 kroppen bakat allt mer och mer märkbart hoptryckt, och den 

 är vid stjertfenans bas temligen tunn, men dess höjd här är 

 jemförelsevis icke obetydlig, och innehålles omkr. 4 '/o ggi' i 

 hufvudets längd och något mera än 2:ue ggr i största kropps- 

 höjden. Anus har sitt läge under den y:de eller 10:de strålen 

 i 'J-.dra ryggfenau och något framom midten af totallängden, 

 men obetydligt IVamom midten af afståndet mellan nosspetseu 

 och basen af de mellerste strålarne i stjertfenan. — Hrifvudet, 

 som är medelmåttigt stort, är af en långsträckt och något ned- 

 tryckt pyramidal form, från sidan sedt, med trubbigt tillspet- 

 sad, och ofvanifrån sedt, med framåt något afsmalnande och 

 afrundad nosspets. Hufvudets bredd så väl öfver midten af 

 ögonen som öfver locken är större än dess höjd derstädes. Dess 



1) Physiogr. Sällsk:s i Lund Tidskr. 1838, 2:dra haft. p. 302. 



